ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.2016 Справа № 920/121/16
Господарський суд Сумської області у складі судді Ю.О. Зражевського, розглянувши матеріали справи № 920/121/16

за позовом: Виробничо-комерційного підприємства (у формі товариства з

обмеженою відповідальністю) Хіммаркет, м. Суми

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Сумський завод

продовольчих товарів, с. Бездрик, Сумський район, Сумська область

про стягнення: 40570,59 грн.

Суддя Ю.О. Зражевський

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 01.02.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1662 від 23.11.2015

ОСОБА_3, довіреність № 01від 06.01.2016

За участю секретаря судового засідання Г.В. Завалій

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 39950,00 грн. за надані послуги по перевезенню вантажу, 433,43 грн. пені, 187,16 грн. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Позивач доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, запропонованих судом в ухвалі від 29.03.2016 до суду не подав.

У судовому засіданні представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача у судовому засіданні просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу по Заявці договору В№104 від 18.08.2015 та Заявці договору № 107 від 26.08.2015, посилаючись на те, що останні не були погоджені сторонами. Крім того, представники відповідача у судовому засіданні просили суд відмовити позивачу в частині стягнення пені, у звязку з тим, що її нарахування не передбачено договорами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Виробничо-комерційне-підприємство (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) «Хіммаркет» організувало (здійснило) перевезення вантажу відповідача Публічного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» за Заявками-договорами, а саме:

Заявкою-договором В №081 від 07.07.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом м. Харків с. Бездрик (сумський район) м. Харків. Вартість перевезення 5800,00 грн.;

Заявкою-договором В № 100 від 12.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с.Бездрик (Сумський район) - м. Харків - с. Бездрик (Сумський район). Вартість перевезення 4 400,00 грн.;

Заявкою-договором В № 101 від 13.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом м. Одеса - с. Бездрик (Сумський район). Вартість перевезення 9 700,00 грн.;

Заявкою-договором В № 102 від 14.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с. Бездрик (Сумський район) - м. Харків. Вартість перевезення 4 750,00 грн.;

Заявкою-договором В № 103 від 12.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с. Бездрик (Сумський район) - м. Харків. Вартість перевезення 3 100,00 грн.;

Заявкою-договором В № 104 від 18.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с.Бездрик (Сумський район) - м. Київ. Вартість перевезення 1 500,00 грн.;

Заявкою-договором В № 106 від 21.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с. Бездрик (Сумський район) - м. Харків. Вартість перевезення 4 300,00 грн.;

Заявкою-договором В № 107 від 26.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с.Бездрик (Сумський район) - м. Київ. Вартість перевезення 2 000,00 грн.;

Заявкою-договором В № 108 від 28.08.2015 щодо перевезення вантажу за маршрутом с.Бездрик (Сумський район) - м. Харків. Вартість перевезення 4 400,00 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що свої зобовязання за вищевказаними заявками-договорами щодо організації перевезення вантажу виконав належним чином, що підтверджується товарно-транспортними накладними № П738 від 07.07.2015, П760 від 08.07.2015, №П9037 від 12.08.2015, № 01103025 від 13.08.2015, №Р374від 14.08.2015, № Р9172 від 16.08.2015, № П1213 від 16.08.2015, № П1221 від 17.08.2015, № Р9221 від 18.08.2015, №Р9475 від 21.08.2015, № П1314 від 27.08.2015, № Р9716 від 27.08.2015, а також Актами надання послуг № 88 від 09.07.2015 на суму 5 800,00 грн., № 118 від 14.08.2015 на суму 4400,00 грн., № 119 від 31.08.2015 на суму 9700,00 грн., № 121 від 17.08.2015 на суму4750,00 грн., № 122 від 18.08.2015 на суму 3 100,00 грн., № 126 від 20.08.2015 на суму 1500,00 грн., № 128 від 22.08.2015 на суму 4300,00 грн., № 129 від 28.08.2015 на суму 2000,00 грн., № 131 від 28.08.2015 на суму 4400,00 грн.

Отже, відповідно до товарно-транспортних накладних та актів надання послуг позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 39 950 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Таким чином, договірні правовідносини між сторонами виникли на підставі письмових Заявок-договорів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої зобовязання з оплати за перевезений вантаж не виконав, у звязку з чим за останнім станом на дату подання позову до суду (08.02.2016) утворилась заборгованість у розмірі 39 950 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем 25.11.2015 на адресу відповідача була надіслана претензія № 3 від 24.11.2015 з вимогою погасити заборгованість за надані транспортні послуги по перевезенню вантажів.

Проте, дана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у серединний строк від дня предЯвлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вже було встановлено судом у попередніх судових засіданнях (15.03.2016, 29.03.2016) Заявки договори № 104 від 18.08.2015 та № 107 від 26.08.2015 не підписані з боку відповідача. Факт здійснення перевезень за зазначеними заявками не підтверджується і Актами виконання робіт № 126 від 20.08.2015 на суму 1500,00 грн. та № 129 від 28.08.2015 на суму 2000,00 грн. внаслідок відсутності на останніх ознак підтвердження відповідачем отримання послуг (відсутній підпис, печатка відповідача.)

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту укладення між сторонами Заявок-договорів В №104 від 18.08.2015, В № 107 від 26.08.2015 та виконання позивачем зобовязань по зазначеними заявкам, а отже, виникнення у відповідача зобовязань по оплаті за надані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 3500,00 грн., тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача зазначеної суми є неправомірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що перевезення вантажу по Заявці-договору В№104 від 18.08.2015 та заявці-договору В № 107 від 26.08.2015 підтверджується копіями податкових накладних не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки податкові накладені чинним законодавством не віднесено ані до певної форми договору, ані до первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 36 450,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки зазначена сума боргу підтверджується наявними у справі доказами (заявками-договорами, актами надання послуг та товарно-транспортними накладними, підписаними сторонами).

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_4 України «Про відповідальність за несвоєчасне невиконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч.2.ст. 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який слачується пеня.

Беручи до уваги те, що договірними зобов'язаннями сторін не передбачено нарахування пені, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені господарський суд вважає безпідставними, а тому, відмовляє у задоволенні вимог щодо її стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунку позивача, розмір 3% річних за період з 10.12.2015 (восьмий день з дня отримання претензії) по 04.02.2016 становить 187,16 грн.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою програми ЛІГА: ОСОБА_4 9.4.1 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр» ЛІГА», ТОВ «ЛІГА ЗАКОН», 2016 за вказаний позивачем період, з урахуванням заборгованості відповідача у сумі 36 450,00 грн., господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 170, 77 грн. В частині стягнення 3% річних у сумі 16,39 грн. вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються пропорційно задоволеним вимогам витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1243,84 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» (вул. Зарічна, 1, с. Бездрик, Сумський район, Сумська область, 42350, код 00375160) на користь Виробничо-комерційного підприємства (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) «Хіммаркет» (вул. Охтирська, 18, м. Суми, 40007, код 23292270) 36 450,00 грн. боргу, 170,77 грн. - 3% річних та 1243,84 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 21.04.2016.

Суддя ОСОБА_5