ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.Справа № 922/520/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трансгрупсервіс", юридична адреса: 65089, м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 86; адреса для листування: а/с 3840, м. Харків, 61019, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Аквіт Компані", 61145, м. Харків, вул. Шатилова Дача, буд. 4, ;

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 05 від 02.12.2015 р.);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 08 від 02.12.2015 р.).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Трансгрупсервіс звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Аквіт Компані про зобов'язання відповідача надати ТОВ Трансгрупсервіс наступні документи:

- завірені належним чином копії договорів з третіми особами, що були залучені ТОВ Аквіт Компані для виконання умов договору перевезення № ТР-11092015П від 11 вересня 2015 року;

- завірені належним чином копії документів, що підтверджують сплату відповідачем податків і зборів, згідно п. 8.8. договору перевезення № ТР-11092015П від 11 вересня 2015 року.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань передбачених п. 6.1, п. 8.8 та п. 8.9 договору перевезення № ТР-11092015П від 11 вересня 2015 року в частині надання позивачу документів на підтвердження законних підстав залучення третіх осіб - водіїв.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2016 р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/520/16, розгляд якої призначено у судовому засіданні.

У судовому засіданні 21 березня 2016 року представником позивача було надано до суду письмові пояснення та уточнення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України (вх. № 9250 від 21.03.2016 р.), відповідно до яких позивач, посилаючись на те, що здійснення відповідачем відправки документів для підписання їх водіями не звільняє відповідача від обов*язку надати копії договорів позивачу відповідно до п. 6.1 договору, просить суд зобов*язати відповідача надати завірені належним чином копії договорів з наступними водіями: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

У звязку з відсутністю доказів надсилання відповідачеві зазначених уточнень позовних вимог в порядку ст. 56 ГПК України, враховуючи усне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи для надання позивачу можливості усунути зазначені недоліки та реалізувати його право відповідно до ст. 22 ГПК України, ухвалою господарського суду Харківської області від 21.03.2016 розгляд справи № 922/520/16 було відкладено на 12.04.2016 р. о 10:30.

12 квітня 2016 року на адресу суду представником позивача надано разом із супровідним листом (вх. 12049) доказ отримання відповідачем уточнень позовних вимог, а саме копію першої сторінки пояснень та уточнень позовних вимог (вих. № 11 від 18.03.2016 р.) із відміткою відповідача про отримання.

Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог (вх. № 9250 від 21.03.2016 р.), вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову (п.3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р.).

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Дослідивши матеріали справи судом розцінено, що подана позивачем заява (вх. № 9250) за своєю правовою суттю є заявою про зміну предмету позову, а тому, враховуючи, що вона подана до початку розгляду господарським судом справи по суті, суд визнав її такою, що не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї - небудь права та охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам ст. 22 ГПК України та підлягає прийняттю до розгляду.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 12.04.2016 року представник позивача підтримує позовні вимоги та просить суд зобов*язати відповідача надати завірені належним чином копії договорів з наступними водіями: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Представник відповідача у судовому засіданні просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ "Трансгрупсервіс" відмовити з підстав викладених у відзиві на пояснення та уточнення позовних вимог (вх 12045), зокрема вказує, що відповідачем на виконання умов п.6.1., 8.8., 8.9. договору перевезення № ТР-11092015П від 11.09.2015 року, було надано позивачу копії відповідних документів, про що зазначено у листі вих. № 10 від 02.03.2016 року. Вказує на те, що на даний час не надано п*яти договорів, за якими були залучені треті особи, оскільки вони не підписані з боку водія, та вважає, що навіть за відсутності підписаного з боку водія примірника договору, письмову форму договору було дотримано, оскільки на підтвердження укладення та виконання договорів цивільно-правового характеру із водіями ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідачем було надано позивачеві документи на підтвердження сплати податків і зборів, згідно п. 8.8, п. 8.9 договору; договори із залученими водіями, підписані з боку ТОВ Аквіт Компані; листи від 29.02.2016р. із зверненням до залучених для перевезення осіб із проханням підписати та повернути примірник договору ТОВ "Аквіт Компані; квитанції з описом вкладення про відправлення зазначених листів; товарно-транспортні накладні. Тому відповідач вважає, що умови договору перевезення № ТР-11092015П від 11.09.2015 року щодо надання документів ТОВ "Трансгрупсервіс" (п.6.1.,8.8., 8.9.Договору) відповідачем виконано в повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобовязань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обовязковим для виконання кожної із сторін.

11 вересня 2015р. між ТОВ "ТРАНСГРУПСЕРВІС" та ТОВ "АКВІТ КОМПАНІ" було укладено Договір перевезення №ТР-11092015П, відповідно до умов якого виконавець (відповідач) на свій ризик зобов'язався доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником/Вантажовідправником вантаж до пункту призначення, та видати його особі, яка має право на одержання вантажу. Замовник (позивач) зобов'язався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Додатком № 1 до договору перевезення (а. с. 22-23) передбачено, що перевезення вантажів (цукровий буряк) здійснювалося для ТОВ "Волочинськ-Агро".

Додатковою угодою № 5 від 22.10.2015 р. до договору перевезення (а. с. 24-25) сторонами узгоджено яким саме автотранспортом здійснюватиметься перевезення, та визначено, що перевезення будуть здійснювати 37 водіїв, яких відповідач залучив до перевезення.

Відповідно до п. 1.5 Договору, для надання послуг з перевезення вантажу виконавець має право залучити інших осіб (субвиконавців), залишаючись відповідальним перед Замовником за якість наданих ними послуг.

Згідно з п. 6.1 та п. 8.9 Договору відповідач зобовязався надати замовнику завірені належним чином копії договорів з водіями, що були залучені для виконання умов Договору; та копії документів, що підтверджують дії Виконавця, як податкового агента залучених фізичних осіб, із утримання і сплатити із сум винагород податків та зборів.

Відповідач, як податковий агент, відповідно до п.8.8 Договору, повинен був утримати і сплачувати із сум винагород залучених водіїв наступні податки та збори:

1) 15% податку з доходів фізичних осіб у відповідності до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України;

2) 2,6% єдиного соціального внеску у відповідності до ч. 8 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»;

3) 1,5% військового збору у відповідності до п. п. 164.2.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Окремо Виконавець зобовязався сплатити єдиний соціальний внесок у розмірі 34,7% у відповідності до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" за цивільно-правовими договорами, укладеними для виконання умов цього Договору.

Позивачем на адресу ТОВ "АКВІТ КОМПАНІ" було надіслано претензію (вих. №11 від 18.12.2015 р.) з вимогою надати ТОВ "ТРАНСГРУПСЕРВІС" копії відповідних документів на виконання умов Договору.

Станом на 21 січня 2016 року відповідач не надав документів по залученим водіям, що на думку позивача, свідчать про порушення умов п. 6.1, п. 8.9 Договору та відповідно його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що документи, які не надав відповідач, є важливими для позивача, оскільки ТОВ "ТРАСГРУПСЕРВІС" зобов'язалося їх надати вантажоотримувачу (ТОВ "ВОЛОЧИСЬК-АГРО") для підтвердження законності перевезення.

З урахуванням заяви позивача про зміна предмету позову (вх. № 9250 від 21.03.2016 р.), судом розглядається вимога про зобов*язання відповідача надати завірені належним чином копії договорів з наступними водіями: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є однією з підстав виникнення зобовязань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку).

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою є правовідносини, що випливають із договору перевезення.

Договір перевезення регламентується главою 32 Господарського кодексу України та главами 64, 65 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України та згідно з ч. 1 ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Матеріали справи свідчать, що перевезення в рамках договору перевезення № ТР-11092015П від 11.09.2015 року розпочалися 22.09.2015 та завершилося 10.12.2015 р., що підтверджується відповідними актами виконаних робіт по перевезенню цукрових буряків, а саме актом № 1-н від 30.09.2015 р., актом № 2-н від 12.10.2015 р., актом № 3-н від 21.10.2015 р., актом № 4-н від 06.11.2015 р., актом № 5-н від 12.11.2015 р., актом № 6-н від 23.11.2015 р., актом № 7-н від 30.11.2015 р., актом № 8-н від 08.12.2015 р., актом № 9-н від 11.12.2015 р. (а. с. 26-34).

На виконання п.1.5 Договору, ТОВ "АКВІТ КОМПАНІ" для надання послуг з перевезення вантажу було залучено третіх осіб (субвиконавців) - водіїв, перелік яких наведено у Додатковій угоді № 5 від 22 жовтня 2015р. При цьому, відповідач залишався відповідальним перед позивачем за якість наданих ними послуг.

Як зазначав в позовній заяві позивач, після виконання робіт відповідач, всупереч умовам договору перевезення не надав йому документів згідно з п. 6.1 та п. 8.9 договору, а саме, завірених належним чином копій договорів з водіями, що були залучені для виконання умов Договору; та копій документів, що підтверджують дії Виконавця, як податкового агента залучених фізичних осіб, із утримання і сплатити із сум винагород податків та зборів.

Відповідач в процесі розгляду даної справи визнав свої зобов'язання з надання документів позивачу.

В процесі розгляду даної справи, відповідач разом з листом № 10 від 02.03.2016 р. надіслав позивачу відповідні документи.

Зокрема, по залучених до перевезення цукрового буряка водіях, перелічених у Додатковій угоді № 5 до Договору перевезення №ТР-11092015П від 11.09.2015 р., відповідач надав позивачу підписані відповідачем та залученими до перевезення водіями договори в кількості 32 штук.

На підтвердження утримання та сплати податків та зборів із сум винагород, нарахованих за укладеними відповідачем договорами перевезення із залученими водіями (37 осіб), відповідач надав позивачеві копії наступних документів:

ОСОБА_8 1-ДФ (Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4-й квартал 2015р).

Квитанція №2 про доставлення форми 1-ДФ до районного рівня 2030 ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2015р.

Платіжні доручення про сплату коштів за призначенням (витрати на оплату за договором ЦПХ з надання послуг, ЄСВ нарахований на суму винагороди за договором ЦПХ (2,6%), податок на доходи фізичних осіб, нарахований на суму винагороди за договорами ЦПХ, військовий збір, нарахований на суму винагороди за договорами ЦПХ, ЄСВ, нарахований на суму винагороди за договорами ЦПХ (34,7%), з відміткою банку.

Також, відповідач надав позивачу 5 копії договорів, які підписані тільки підприємством відповідача, проте не підписані водіями, а саме: ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_5). Відповідач пояснив, що причина ненадання відповідачем копій зазначених п*яти договорів договори не підписані з боку водіїв, оскільки вищезазначені водії, що здійснювали перевезення цукрового буряку, після перевезення роз'їхались по домівках, не підписавши договори.

В підтвердження вжитих відповідачем заходів, спрямованих на підписання ним договорів із зазначеними фізичними особами, відповідачем надано позивачу листи ТОВ "АКВІТ КОМПАНІ" від 29.02.2016 р. із зверненням до залучених для перевезення осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7Д.) із проханням підписати та повернути примірник договору ТОВ "АКВІТ КОМПАНІ".

В якості доказів надсилання листів відповідачем надано суду копії квитанцій з описом вкладення.

Штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення:

686 - про відправлення листа з примірниками договору ОСОБА_3

330 - про відправлення листа з примірниками договору ОСОБА_4

716 - про відправлення листа з примірниками договору ОСОБА_5

651 - про відправлення листа з примірниками договору ОСОБА_6

945 - про відправлення листа з примірниками договору ОСОБА_7

На підтвердження факту укладення та виконання договорів перевезення між ТОВ "АКВІТ КОМПАНІ" з п*ятьма водіями, які не підписали ці договори перевезення зі свого боку, згідно ч. 3 ст. 909 ЦК України, ч. 2 ст. 307 ГК України, які передбачають, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної, відповідачем були надані позивачу наступні товарно-транспортні накладні:

№ 500278 від 09.09.2015 р. - водій ОСОБА_3;

№ 507161 від 25.11.2015 р. - водій ОСОБА_4;

№ 500056 від 22.09.2015 р. - водій ОСОБА_5;

№ 500983 від 16.11.2015 р. - водій ОСОБА_6;

№ 507240 від 26.11.2015 р. - водій ОСОБА_7

Відповідач також надав копії зазначених вище товарно-транспортних накладних до суду.

Крім того, на підтвердження утримання та сплати податків та зборів із сум винагород, нарахованих за укладеними договорами перевезення із вищезазначеними водіями, які їх не підписали, відповідачем надана позивачеві ОСОБА_8 1-ДФ (Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4-й квартал 2015р) та Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2015р., в яких відображено, що фізичним особам ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_5) було нараховано дохід за цивільно-правовими договорами та утримано з них податки та збори.

Позивач факт отримання всіх вищезазначених документів не заперечує.

Згідно з вимогами п. п. 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом п. п. 2-3 ст. 909 ЦК України, договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Розглянувши документи, надані відповідачем в підтвердження факту укладення та виконання договорів цивільно-правового характеру з фізичним особам ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_5), керуючись ст. ст. 207, 909 ЦК України, суд приходить до висновку, що документи, надані відповідачем, є достатніми для підтвердження відповідачем правомірності залучення до перевезень вантажів водіїв ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_5).

Тим більше, відповідачем підтверджено факт вчинення дій з метою підписання з зазначеними водіями відповідних договорів, та утримання і сплатити за згаданих водіїв податків та зборів із сум винагород, та надання позивачу документів, які підтверджують зазначені обставини.

Враховуючи заходи, вжиті відповідачем з метою отримання від водіїв ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_5) підписаних ними примірників договорів, суд вважає, що зобовязання відповідача з надання позивачу безпосередньо копій договорів із зазначеними водіями вважаються неможливими до виконання, а тому припиняються відповідно ст. 607 ЦК України.

Тим більше, як вже було зазначено вище, факт наявності між відповідачем та зазначеними водіями договірних відносин підтверджуються іншими наданими відповідачем позивачу та суду документами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачем були вжити достатні заходів, необхідні для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відтак, підсумовую вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України, особа має право звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, а факт порушення відповідачем прав позивача не знаходить свого підтвердження матеріалами даної справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_9