ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"14" квітня 2016 р. Справа № 911/5409/14

Суддя Антонова В.М., розглянувши скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо виконання наказів від 06.04.2015 (вх. №69/16) у справі

за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Славутич»

про стягнення 4 791 051,30 грн.

За участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1 (дов. №01-38-372 від 30.03.2016);

від відповідача не зявилися;

від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 05.03.2015 (суддя Антонова В.М.) у справі №911/5409/14 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Славутич» (98510, Автономна Республіка Крим, м. Алушта, вул. Красноармійська, 20, ідентифікаційний код 37529202) на користь Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 28, ідентифікаційний код 25885944) 3 248 946 (три мільйони двісті сорок вісім тисяч девятсот сорок шість гривень) 75 коп. основного боргу за невиконані зобовязання відповідно до договору про закупівлю за державні кошти № 415/07/13 від 14.12.2013, 437 859 (чотириста тридцять сім тисяч вісімсот пятдесят девять гривень) 60 коп. пені, 649 789 (шістсот сорок девять тисяч сімсот вісімдесят девять гривень) 35 коп. штрафу та 193 141 (сто девяносто три тисячі сто сорок одну гривню) 73 коп. штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Славутич» (98510, Автономна Республіка Крим, м. Алушта, вул. Красноармійська, 20, ідентифікаційний код 37529202) в доход Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп. судового збору.

06.04.2015 були видані накази на виконання рішення господарського суду Київської області від 05.03.2015 у справі №911/5409/14.

10.03.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надійшла скарга б/н від 10.03.2016 (вх. №69/16) на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

В зазначеній скарзі скаржник просить суд розглянути скаргу на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження; визнати неправомірною та скасувати постанову від 24.02.2016 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві; зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання рішення господарським судом Київської області від №911/5409/14 від 05.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.03.2016 розгляд вищезазначеної скарги призначено на 14.04.2016.

У судове засідання 14.04.2016 представники від відповідача та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, які у відповідності до ч. 1 ст. 64 ГПК України належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали господарського суду Київської області від 14.03.2016 не виконали.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що у відповідності до ст. 121-2 ГПК України незявлення в судове засіданні належним чином повідомлених представників відповідача та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не перешкоджає розгляду скарги на дії ДВС, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача та органу ДВС.

У судовому засіданні 14.04.2016 скаржник підтримав вимоги, викладенні у скарзі, вважаючи їх обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши подану скаргу, заслухавши представника скаржника, господарський суд дійшов висновку про задоволення скарги, з огляду на наступне.

19.02.2016 Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заяву про примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2015 у справі № 911/5409/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Славутич» на користь Виконавчої дирекції Фонду 3 248 946,75 грн основного боргу за невиконані зобовязання відповідно до Договору про закупівлю за державні кошти № 415/07/13 від 14.12.2013, 437 859,60 грн пені, 649 7889,35 грн штрафу та 193 141,73 штрафу. При цьому Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності зазначала, що відповідно листів Державної фіскальної служби та листів банків, за боржником зареєстровано рахунки у фінансових установах, зокрема в АТ «Укрсиббанк» у м. Києві (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) та ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 3).

На підтвердження чого надав відповідні докази.

Однак, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві не було взято до уваги вказану у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження інформацію та, порушуючи вимоги чинного законодавства України, винесено постанову №50252952 від 24.02.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

У вказаній Постанові зазначено, що при предявленні на виконання виконавчого документу стягувачем не надано жодного документального підтвердження місцезнаходження боржника або його майна на території м. Києва, виконавчий документ поданий на виконання до органу державної виконавчої служби не за місцем його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Частиною 3 ст. 121-2 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 124 Конституції та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено право стягувача обирати місце виконання між кількома органами державної виконавчої служби в залежності від місцезнаходження постійно діючого органу боржника - юридичної особи або місцезнаходження його майна.

Крім того, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 18.03.2014 № 6805-0-3315/6, згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України, а також повітряний простір над зазначеними територіями визнаються тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Таким чином діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, у тому числі структурних підрозділів, які забезпечують здійснення

повноважень Державної виконавчої служби України, на зазначеній території є об'єктивно неможливою.

Вищезазначеним листом також зазначено, що при умові, якщо боржник перебуває за межами тимчасово окупованої території або належне йому майно, у тому числі грошові кошти на рахунках у банківських установах, знаходяться за межами такої території, виконавче провадження може здійснюватися органом державної виконавчої служби, до територіальної підвідомчості якого належить у такому випадку виконавче провадження.

Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності додатково звернулася до Міністерства юстиції України з проханням надати розяснення щодо процесуальних дій, повязаних зі стягненням грошових коштів з боржників, які знаходяться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Листом від 13.07.2015 № 17016-0-33-15/20 Міністерство юстиції України повідомило: «що якщо майно боржника, в тому числі рахунки знаходяться на материковій Україні, виконання рішень судів та інших органів може бути забезпечено відповідними органами державної виконавчої служби на материковій частині України згідно вимог статей 20,21 Закону.

З метою уникнення випадків безпідставної відмови у відкритті виконавчого провадження органами державної виконавчої служби за місцем знаходження (реєстрації) банку або філії іноземного банку, в якому боржником відкрито рахунок, Міністерством юстиції на адресу структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень, направлено відповідне розяснення».

Разом з цим, Міністерство юстиції зазначило: «що в такому випадку стягувачем має бути надано належне підтвердження наявності в тому чи іншому банку рахунку боржника».

Виконавча дирекція Фонду листом від 30.07.2015 звернулася до Державної фіскальної служби, яким просила вищезазначену установу надати допомогу в питанні наявності відкритих ТОВ «Санаторій «Славутич» рахунків у банках, що зареєстровані як юридичні особи на материковій частині України.

03.09.2015 Виконавчою дирекцією Фонду отримано відповідь Державної фіскальної служби №18446/6/99-99-11-02-02-15 від 31.08.2015 з переліком банків, в яких санаторно-курортний заклад, станом на 25.08.2015, мав відкриті рахунки.

Крім того, Виконавча дирекція Фонду звернулася до банківських установ, в яких, за інформацією, наданою Державною фіскальною службою, у ТОВ «Санаторій «Славутич» відкриті рахунки.

На отримані запити Виконавчої дирекції Фонду банки надали відповідні відповіді про наявність рахунків ТОВ «Санаторій «Славутич», які були долучені до заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі - конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що виконавчі дії можуть провадитися за місцезнаходженням майна боржника, право вибору місця виконання рішення належить стягувачу, яким було вказано у своїй заяві місцезнаходження майна боржника, що знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а останній, в свою чергу, зобовязаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішення з метою захисту та не допущення у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів стягувача.

За таких обставин, суд вважає, що відмова у відкритті виконавчого провадження з підстав, вказаних у постанові Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24/02/2016, є порушенням приписів Закону України Про виконавче провадження, а також прав та охоронюваних законом інтересів стягувача.

Враховуючи вищезазначене, доводи скаржника про визнання неправомірною та скасування Постанови від 24.02.2016 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що скарга Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо виконання наказів від 06.04.2015 у справі №911/5409/14 (вх. №69/16 від 10.03.2016) є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (вх. №69/16 від 10.03.2016) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову № 50252952 від 24.02.2016 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

3. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрити виконавче провадження та вчинити дії щодо примусового виконання рішення господарського суду Київської області від 05.03.2015 у справі №911/5409/14.

4. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі та Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32).

Суддя В.М. Антонова