ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016р. Справа№ 914/564/16

За позовом: Фермерського господарства Волиньагроком ОСОБА_1, Волинська обл., Горохівський р-н, с. Пірванче

до відповідача: Фермерське господарство Перлина нова, Львівська обл., Радехівський р-н, с. Стоянів

про стягнення 70201,85 грн.

Суддя Березяк Н.Є

Секретар судового засідання Кравець О.І

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився;

Представнику позивача розяснено його права та обовязки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

Фермерським господарством Волиньагроком ОСОБА_1 подано позов до Фермерського господарства Перлина нова про стягнення 37286,40 грн. основного боргу, 3279 грн. трьох відсотків річних та 29636,45 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 01.03.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 21.03.2016р.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалах суду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві, наданих поясненнях та матеріалах справи. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 3250213, на виконання якого позивачем було передано відповідачу зерно кукурудзи в кількості 19,420 тон на загальну суму 37286,40 грн., яке останній не оплатив.

Відповідач в жодне із судових засідань участь уповноваженого представника не забезпечив, поважності причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду.

У відзиві на позов, направленому на адресу суду, відповідач проти позову заперечує з підстав і мотивів, викладених у відзиві. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що особа, яка підписала видаткову накладну №3 від 25.02.2013 року про поставку зерна кукурудзи є рідною сестрою члену Фермерського господарства Волиньагроком і у штаті працівників Фермерського господарства Перлина нова не працює.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 3.9.2. Постанови від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

В судовому завданні 25.04.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

25.02.2013р. між позивачем (Продавець) та Селянським (фермерським) господарством Перлина (яке в подальшому було перейменоване на ФГ Перлина нова) (Покупець) укладено Договір поставки № 3250213 (надалі Договір), за умовами п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність Покупця , а Покупець зобовязується прийняти і оплатити зерно кукурудзи в кількості 19,420 тон, відповідно до умов даного договору.

Як стверджує позивач, 25.02.2013 року на виконання зобовязань за Договором позивач передав відповідачу зерно кукурудзи в кількості 19420 тон на загальну суму 37286,40 грн., що підтверджує видатковою накладною №3 від 25.02.2013 року (а.с.11) та актом звірки розрахунків( а.с.13) підписаним керівником відповідача та завіреним гербовою печаткою.

В пункті 4.1 Договору сторони погодили, що оплата вартості товару , що поставляється відповідно до умов даного договору здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця після отримання рахунку-фактури, або по можливості Покупця, повної попередньої оплати.

Як стверджує позивач, відповідач не оплатив вартість поставленого йому зерна кукурудзи, а відтак, заборгованість за поставлену продукцію складає 37286,40 грн., про що відображено в акті звірки розрахунків станом на 01.06.2015 року, підписаним і завіреним печаткою відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем нараховані інфляційні в розмірі 29636,45 грн. та три відсотки річних в розмірі 3279 грн., які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення .

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобовязання по передачі зерна кукурудзи в обсягах і за цінами передбаченими умовами договору , а саме: 19,420 тон за ціною 1920,00 грн. за 1 тонну з ПДВ виконав повністю, а відповідач свій обовязок щодо розрахунку за наданий товар не виконав, в звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 37286,40 грн.

Відповідач позов в частині факту отримання від відповідача зерна кукурудзи в обсягах та за цінами встановленими в умовах Договору № 3250213 від 25.02.2013 року не заперечив, як і не надав доказів оплати отриманого товару.

Заперечення відповідача стосовно особи, яка підписала видаткову накладну №3 від 25.02.2013 року не заслуговують на увагу суду, оскільки жодних доказів звернення до правоохоронних органів стосовно підробки документів чи інших шахрайських дій відповідач суду не надав.

Крім того, факт отримання 19420 кг зерна кукурудзи на суму 37286,40 грн. відображено відповідачем в Акті звірки розрахунків за 01.01.13-01.06.15 по клієнту: Волиньагроком ФГ ОСОБА_1 ( а.с.13) - 25.02.13 Приходна накладна ПЛ-000000005.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права»).

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (постанова Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10);

В силу положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З позовної заяви та доданого до неї розрахунку вбачається, що крім суми основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 3279,00 грн. три відсотки річних за період з 26.02.2013р. по 01.02.2016р. та 29636,45 грн. інфляційних втрат фактично за період з 26.02.2013р. по 01.02.2016 р.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, та інфляційних суд прийшов до висновку, що такі підлягають стягненню з відповідача в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги той факт, що відповідач не реалізував, надані йому законом права на судовий захист, не надав суду належні докази на спростування позовних вимог, не подав належних доказів поважності причин, які завадили йому зявитись у судові засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення .

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Фермерського господарства Перлина нова (80220, Львівська обл., Радехівський р-н, с. Стоянів, вул. І. Франка, 72; ) на користь Фермерського господарства Волиньагроком ОСОБА_1 (45733, Волинська обл., Горохівський р-н, с. Пірванче, вул. Перемоги, 1; ) 37286,40 грн. боргу, 3279,00 грн. три відсотки річних, 29636,45 грн. інфляційних втрат та 1378,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25.04.2016 року.

Суддя Березяк Н.Є.