ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 квітня 2016 р. Справа № 902/234/16

за позовом: Приватного підприємства "Крембітпостач"

до: Дочірнього підприємства"Вінницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 642309,29 грн.

Господарський суд Вінницької області у складі

Головуючого судді Говор Н.Д.

Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : ОСОБА_1 за дорученням від 07.03.2016р.

відповідача : ОСОБА_2 за дорученням від 05.01.2016р.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області подана позовна заява про стягнення з Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Приватного підприємства "Крембітпостач" 642309,29 грн., в т. р. 585955,68 грн. основного боргу, 5859 грн. пені, 15996,82 грн. 3% річних, 34497,79 грн. інфляційних втрат, 15000 грн. витрат на правову допомогу.

19.04.2016р. позивач подав заяву в якій зазначив, що розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних здійснено за загальний період з 04.05.2015р. по 15.03.2016р.

Дана заява приймається судом на підставі ст. 22 ГПК України.

Відповідач у Відзиві на позовну заяву № 172 від 07.04.2016р. суму основного боргу визнав в повному обсязі, проти позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат заперечив, та зазначив, що позовні вимоги в даній справі, обґрунтовано позивачем саме договором поставки № 9/П/1-14 від 03.04.2014 року.

Сторони Договору передбачили, що зобов'язання з оплати виконується за отриманий товар протягом 10 календарних днів з моменту отримання від Постачальника (Позивача) документів: рахунку, сертифікату або паспорту якості на товар, видаткових накладних, податкових накладних та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару чинним законодавством (п.п.4.1, 4.2, 4.3 договору № 9/П/1-14 від 03.04.2014 року.

Зазначає, що підтвердження про отримання вищезазначених документів передбачених Договором Відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і обєктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд встановив наступне.

03.04.2014р. Приватне підприємство "Крембітпостач" (в договорі Постачальник) та Дочірнє підприємство "Вінницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (в договорі Покупець) уклали договір поставки (купівлі-продажу) № 9/П/1-14 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити наступний товар: бітуми нафтові дорожні в'язкі БНД 60/90; БНД 70/100; БНД 90/130 (надалі іменується - Товар).

Відповідно до п. 1.2 Договору кількість Товару, що підлягає поставці згідно умов цього Договору становить 1000 тон.

Відповідно до п. 3.1 Договору станом на дату укладення Договору, ціна цього Договору становить 9500 грн./т з ПДВ без транспортних послуг. Загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом: оплати Покупцем після пред'явлення Постачальником, отримання від Постачальника рахунку на оплату Товару (далі - рахунок) та підписання ОСОБА_3 приймання-передачі Товару і передачі документів, зазначених пунктом 4.2. Договору. До рахунку додаються : документи, що підтверджують належну якість Товару ( сертифікат або паспорт якості) , видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні документи, передбачені для даного виду товару чинним законодавством. В разі ненадання зазначених цим пунктом Договору документів Постачальник зобов"язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (витрати).

Відповідно до п. 4.3 Договору сторони свідчать, що Покупець зобов'язується розрахуватись з Постачальником за отриманий Товар на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів відповідно до п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте виключно після отримання повного розрахунку від Покупця..

Відповідно до п. 7.3.7 Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,1% від суми боргу (сплачується одноразово).

Відповідно до п. 7.3.12 Договору нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов'язання за цим Договором, припиняється через один місяць дня порушення такого зобов'язання.

Відповідно до п. 7.3.13 Договору сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця.

На виконання зобов'язань за Договором позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1921480,68 грн., що стверджується видатковими накладними № РН-000010 від 20.03.2015р. на суму 407070,70 грн., № РН-000022 від 26.03.2015р. на суму 43441,50 грн., № РН-000021 від 26.03.2015р. на суму 357101,59 грн., № РН-000028 від 01.04.2015р. на суму 406785 грн., № РН-000041 від 09.04.2015р. на суму 356278,88 грн., № РН-000052 від 23.04.2015р. на суму 350803,01 грн. (а.с. 20, 24, 28, 32, 36, 40).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті одержаного товару виконав частково в сумі 1335525 грн., що стверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями (а.с. 50-56).

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем станом на день прийняття рішення судом становить 585955,68 грн., що не заперечується відповідачем.

Згідно ст. 692 ЦК України за договором купівлі-продажу, положення якого застосовуються до договорів поставки згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України одна сторона (продавець) зобов'язується передати у власність другій стороні (покупцеві) товар, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму після прийняття товару, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Позовні вимоги в частині стягнення боргу стверджуються договором № 9/П/1-14 від 03.04.2014р., видатковими накладними № РН-000010 від 20.03.2015р., № РН-000022 від 26.03.2015р., № РН-000021 від 26.03.2015р., № РН-000028 від 01.04.2015р., № РН-000041 від 09.04.2015р., № РН-000052 від 23.04.2015р., довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортними накладними, актами приймання-передачі продукції, рахунками-фактурами, банківськими виписками та платіжними дорученнями, розрахунком, іншими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в сумі 585955,68 грн. відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 712 Цивільного кодексу України.

Заперечення відповідача щодо відсутності прострочення заборгованості за даним Договором в зв'язку з відсутністю в матеріалах справи підтвердження отримання покупцем від постачальника документів, зазначених пунктом 4.2. Договору, спростовується наступним.

Як вже було зазначено, сторони передбачили у Договорі порядок оплати, за яким Покупець зобов'язується розрахуватись з Постачальником за отриманий Товар на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів відповідно до п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, а саме після пред'явлення Постачальником, отримання від Постачальника рахунку на оплату Товару та підписання ОСОБА_3 приймання-передачі Товару і передачі документів, зазначених пунктом 4.2. Договору , а саме документів, що підтверджують належну якість Товару ( сертифікат або паспорт якості) , видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні документи.

Згідно з приписами частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В ст. 1 цього Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 (далі - Положення) первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з пунктом 2.2 Положення первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Судом встановлено, що сторонами належно оформлені господарські операції з передачі товарно- матеріальних цінностей, зокрема обопільно підписані Видаткові накладні на передачу товару, товаро - транспортні накладні на підпуск нафтопродуктів (нафти) Форми №1-ТТН (нафтопродукт), ОСОБА_3 приймання - передачі продукції (товарів), довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, рахунки - фактури.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач не надав будь-яких доказів, які стверджували б невиконання обов"язку постачальника своєчасно передати покупцю документи, визначені умовами договору, звернення до позивача з вимогою передати такі документи, чи відмову від договору та повернення товару продавценві.

Натомість матеріалами справи стверджується, що товар належно прийнятий покупцем, частково оплачений ним, крім цього не заперечується факт одержання покупцем податкових накладних і подачі їх до Державної податкової інспекції.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

За таких обставин суд вважає доведеним факт передачі документів, передбачених умовами Договору в момент здійснення господарської операції купівлі продажу.

Крім суми основного боргу позивач пред'явив до стягнення 5859 грн. пені, 15996,82 грн. 3% річних за прострочення зобов"язань за загальний період з 04.05.2015р. по 15.03.2016р., 34497,79 грн. інфляційних втрат за загальний період з 04.05.2015р. по 15.03.2016р.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п.2 ст. 551 Цивільного кодексу України - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.3.7 Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,1% від суми боргу (сплачується одноразово).

Відповідно до п. 7.3.12 Договору нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов'язання за цим Договором, припиняється через один місяць дня порушення такого зобов'язання.

Відповідно до п. 7.3.13 Договору сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця.

Відповідно до розрахунку , здійсненого судом у системі: «Ліга:Закон», пеня розрахована у розмірі , що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення та за період один місяць з дня порушення зобов"язання, становить суму 36608, 78 грн.

Оскільки відповідно до п. 7.3.13 Договору сторони обмежили загальний розмір відповідальності 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця, до стягнення підлягає пеня у розмірі 1% від суми заборгованості 585955,68 грн., що становить 5859,55 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення пені стверджуються договором № 9/П/1-14 від 03.04.2014р., розрахунком, іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню судом в сумі 5859 грн. в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 549, 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження , встановлені п. 7.3.13 Договору щодо загального розміру відповідальності 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця, не можуть бути застосовані до інфляційних нарахувань та річних з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання, у звязку з чим на них не розповсюджується положення Договору про обмеження відповідальності покупця.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду України, висловленій у Постанові № 4/719 від 08.11.2010.

Позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат підтверджуються договором № 9/П/1-14 від 03.04.2014р., розрахунком, іншими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в сумі 15996,82 грн. 3% річних за загальний період з 04.05.2015р. по 15.03.2016р. в межах заявлених позовних вимог та частково в сумі 32476,19 грн. інфляційних втрат за загальний період з 04.05.2015р. по 15.03.2016р. згідно розрахунку вчиненого судом в системі: «Ліга:Закон», на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, оцінивши подані представниками сторін докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства в сумі 640287,69 грн., з яких:

основний борг 585955,68 грн.;

пеня 5859 грн.;

3% річних 15996,82 грн.;

інфляційні втрати 32476,19 грн.

Відповідно до п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на послуги адвоката у сумі 15000 грн. підтверджуються договором про надання правової допомоги № 1/07-03/2016 від 07.03.2016р., випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, посвідченням адвоката № 517 ОСОБА_1, платіжним дорученням № 6 від 15.03.2016р., а тому підлягають задоволенню в сумі 14952,80 грн. витрат на послуги адвоката відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 9515,51 грн. судового збору та 14952,80 грн. витрат на послуги адвоката.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково в сумі 640287,69 грн.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства"Вінницький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. 40-річчя Перемоги, 27, м. Вінниця, 21100, ідентифікаційний код 32054743) на користь Приватного підприємства "Крембітпостач" (провулок Героїв Бресту, буд. 86-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39601, ідентифікаційний код 37015646) 585955,68 грн. основного боргу, 5859 грн. пені, 15996,82 грн. 3% річних, 32476,19 грн. інфляційних втрат, 8515,51 грн. судового збору, 14952,80 грн. витрат на послуги адвоката.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В позові в частині стягнення 2021,60 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 22 квітня 2016 р.

Суддя Говор Н.Д.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (провулок Героїв Бресту, буд. 86-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39601 )