УХВАЛА

про повернення скарги без розгляду

18.04.2016Справа № 910/22668/13

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши матеріали

за скаргоюПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
провизнання дій (бездіяльності) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ незаконними, визнання акту недійсним, зобов'язання вчинити певні дії
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" особі Київської регіональної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"

до Приватного підприємства "Рікон-плюс"

про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.07.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

14.04.2016 р. до господарського суду міста Києва надійшла скарга від Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання дій (бездіяльності) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ незаконними, визнання акту уцінки майна від 03.02.2016 р. недійсним, зобов'язання вчинити певні дії.

Вивчивши матеріали вказаної скарги, суддя приходить до висновку, що подану скаргу необхідно повернути заявнику з наступних підстав.

За змістом ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України будь-які рішення, дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути оскаржені стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається зі скарги, стягувач просить визнати незаконними дії (бездіяльність) державного виконавця органу ДВС з виконання наказу господарського суду міста Києва від 03.10.2014 року, при цьому з прохальної частини скарги не вбачається, які саме дії чи бездіяльність він оскаржує. Разом з тим, заявник вказує на бездіяльність державного виконавця при виконанні наказу господарського суду, з чого суд робить висновок, що заявник пропустив передбачені законом строки на оскарження.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги виконавче провадження було відкрито за заявою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 11.11.2014 р., однак до суду скаржник звернувся 14.04.2016 р., про що свідчить відмітка канцелярії суду.

Відповідно до п. 9.7 Постанови Пленуму ВГСУ України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення.

Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала.

Таким чином, суд вважає, що скаржник пропустив передбачений законом строк на звернення до суду із скаргою про визнання дій (бездіяльності) головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання наказу господарського суду міста Києва від 03.10.2014 року № 910/22668/13 незаконною і цей строк не підлягає поновленню.

З тих же самих підстав суд виходить при вирішенні питання про прийняття скарги в частині вимоги про визнання акту уцінки майна від 03.02.2016 р. недійсним та зобов'язання вчинити певні дії.

Так, заявник вказує, що акт уцінки майна був складений державним виконавцем у лютому 2016 року, але цей акт стягувач отримав лише 06 квітня 2016 року.

Водночас, суд зазначає, що скаржник, будучи зацікавленою особою у належному виконанні судового наказу по даній справі, не тільки мав можливість дізнатися про оскаржуваний акт, але й повинен був знати про його складення, оскільки всі дії та рішення Державної виконавчої служби при проведенні електронних прилюдних торгів відображаються на веб-сайті Системи електронних торгів арештованого майна, про що зазначав сам заявник, та посилався на його дані у скарзі.

Таким чином, скаржник мав можливість дізнатися, коли оскаржуваний акт уцінки був вчинений (складений), при цьому отримання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" цього акту 06.04.2016 року для суду значення не має, так як вже зазначалось, що стягувач вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, якщо він не отримав задоволення своїх вимог у визначений законом 6-ти місячний строк.

На підставі ст.ст. 63, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання дій (бездіяльності) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ незаконними, визнання акту недійсним, зобов'язання вчинити певні дії та додані до неї документи без розгляду.

Суддя Головіна К.І.