донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

18.04.2016 справа №913/94/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача не зявився; ОСОБА_4, за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського судуЛуганської області
від10.03.2016 р. (підписано 12.03.2016 р.)
у справі№ 913/94/16 (суддя Вінніков С.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Селтком", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 75 548,43 грн.
В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Селтком", м. Харків (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 12.06.2015 р. № 99/15-1РА в сумі 75 548,34 грн., з яких: 60 537,43 грн. боргу, 9 527,68 грн. пені, 945,39 грн. 3% річних та 4 537,84 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.03.2016 р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлену продукцію в сумі 60 537,43 грн., пеню в сумі 9 527,68 грн., 3% річних в сумі 945,21 грн., інфляційні втрати в сумі 4 537,84 грн. та судовий збір в сумі 1 377,84 грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а висновки господарського суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на ненастання строку оплати через недодержання позивачем вимог п. 4.5 Договору, що робить неможливим початок перебігу терміну для оплати поставленої продукції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника позивача, що не скористався правом на участь в судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

За слухавки пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір поставки від 12.06.2015р. № 99/15-1РА (далі Договір), за умовами якого позивач зобовязався поставити у власність відповідача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, що узгоджені сторонами у цьому Договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами даного договору, а відповідач прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього Договору (п.п. 1.1, 1.2).

Відповідно до п. 4.5 Договору, датою поставки вважається дата, зазначена представником відповідача на відповідних товаросупровідних документах, наданих позивачем.

За змістом пункту 4.6 Договору, зобов'язання позивача вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження відповідача в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строки та з якісними показниками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях до нього. Зобов'язання відповідача вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Як передбачено п. 5.3 Договору, розрахунок здійснюється відповідачем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної партії продукції, якщо інший строк та порядок оплати не обумовлений сторонами у Специфікаціях до цього Договору.

На виконання умов Договору сторонами була підписана Специфікація на загальну суму разом з ПДВ 167 201,06 грн., якою узгоджено найменування продукції, номер та індекс стандартів, ТУ, кількість та вартість продукції, що має бути поставлена, а також строки її поставки. Умови оплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника з відстроченням платежу 90 календарних днів з моменту приймання продукції на склад покупця.

Факт поставки продукції за Договором відповідачу підтверджується видатковою накладною від 27.07.2015р. № 85 на загальну суму 167 201,06 грн. (а.с. 14).

Вказана видаткова накладна підписана представником позивача та уповноваженим представником відповідача за довіреністю, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 15-16), без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про продукцію, а також містить відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками така накладна є належним підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

В порушення умов п. 5.3 Договору і положень ст. 530 ЦК України відповідач умови договору виконав частково, кошти за продукцію перерахував не в повному обсязі, через що сума основної заборгованості відповідача перед позивачем на момент пред'явлення позову склала 60 537,43 грн.

У відповідності до норм ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судова колегія вважає безпідставним твердження відповідача з посиланням на п. 4.5 Договору щодо відсутності дати поставки товару, оскільки, по-перше, спірна накладна містить дату, підпис відповідного представника відповідача без зазначення іншої дати отримання товару, по-друге відповідачем не надано належного доказу іншого часу отримання товару, що відрізняється від зазначеного.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Отже судова колегія вважає доводи апеляційної скарги не заснованими на матеріалах справи та розцінює їх як спробу відповідача ухилитися від виконання зобовязання по оплаті поставленого товару.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості в розмірі 60 537,43 грн. є вірним.

Крім того позивач вимагає стягнути з відповідача пеню в розмірі 9 527,68 грн. за період з 26.10.2015р. по 13.01.2016р.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п. 6.8 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати продукції, відповідач сплачує позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно неоплаченої продукції, але не більше 5% її вартості.

Перевіривши висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 9 527,68 грн., судова колегія вважає його вірним.

За порушення строків оплати товару позивач вимагає стягнути 3% річних у розмірі 945,39 грн. за період з 26.10.2015р. по 13.01.2016р. та інфляційні втрати у розмірі 4 537,84 грн. за період з листопада 2015 року по грудень 2015 року

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок, зроблений судом першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 945,21 грн. за період з 26.10.2015р. по 13.01.2016р. та інфляційних в розмірі 4 537,84 грн. за період з листопада 2015 року по грудень 2015 року, судова колегія вважає його вірним.

Доказів щодо невідповідності конкретних складових цього розрахунку вимогам діючого законодавства або матеріалам справи відповідачем не надано, власного контррозрахунку не зроблено.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 10.03.2016 року у справі № 913/94/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 10.03.2016 року у справі № 913/94/16 - залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС