КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ Б3/128-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю представників:

від скаржника:- не з'явився.

від ТОВ "Автодом": Хоружий Ю.А. адвокат, посвідчення № 000258 від 17.09.2015);

ліквідатор - арбітражний керуючий Куделя М.О., посвідчення № 8 від 30.01.2013;

від прокуратури: Дмитрунь Л.О. посвідчення № 016989, видане 21.05.2013;

від третьої особи:

ТОВ "Артур-К": Филик А.І.- дов. № 9 від 02.02.2016;

ПАТ " Державний експортно-імпортний банк": Фурсов В.В.- дов. № 010-01/5352 від 06.08.2013;

ПП "Бюро комерційної нерухомості "Зіневича"- не з'явився;

ПП "Торги. УА" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТАО-2013" на ухвалу господарського суду Київської області від 03.02.2016 у справі № б3/128-11 (суддя Лопатін А.В.), яка прийнята за результатами розгляду

заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Куделі Марії Олександрівни, с. Чайка Києво-Святошинського району Київської обл.

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТАО-2013", м. Харків

за участю третіх осіб:

товариства з обмеженою відповідальністю "Артур-К", с. Чайка Києво-Святошинського району Київської обл.

приватного підприємства "Бюро комерційної нерухомості "Зіневича", м. Київ

публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк", м. Київ

приватного підприємства "Торги.УА", м. Харків

про визнання результатів аукціону недійсними

в межах справи про банкрутство № б3/128-11

за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Автодом" звернулось до господарського суду Київської області з заявою про порушення справи про банкрутство, у зв'язку з недостатністю вартості майна для задоволення вимог кредиторів в порядку статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.10.2011 порушено провадження у справі № Б3/128-11за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом" про його банкрутство, інше.

Постановою господарського суду Київської області від 15.11.2011 товариство з обмеженою відповідальністю "Автодом" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута, інше.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2016 у справі № б3/128-11 (суддя Лопатін А.В.) заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Куделі Марії Олександрівни про визнання недійсними результатів проведення аукціону від 16.05.2014 та договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 16.05.2014 задоволено. Визнано недійсними результати проведення аукціону від 16.05.2014 з продажу майна ТОВ "Автодом". Визнано недійсним договір купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 16.05.2014, який укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Автодом" в особі ліквідатора - Богомазова П.С. та товариством з обмеженою відповідальністю «ТАО-2013». Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАО-2013» на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом" - 2436 гривень 00 копійок судового збору.

При цьому суд першої інстанції керувався ст. ст. 2, 42, 50, 55, 58, 60, 61 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4-1, 4-3, 33, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "ТАО-2013" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвали господарського суду Київської області від 03.02.2016 у справі № б3/128-11, відмовити в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Куделі Марії Олександрівни про визнання недійсними результатів проведення аукціону від 16.05.2014 та договору купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 16.05.2014.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі обставинам справи та неврахуванням доказів, що мають значення для справи. Так скаржник зазначає, що помилковим є висновок суду про необхідність згоди ПАТ «ДЕРЖАНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ», як іпотеко держателя та посилається на ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, яка діє з 19.01.2013, однак боржника в цій справі визнано банкрутом постановою суду від 15.11.2011, тому ліквідаційна процедура повинна здійснюватися за нормами редакції закону, що діяла до 19.01.2013. На підтвердження зазначеного скаржник посилається на практику Вищого господарського суду у справі № 911/4443/14 (постанова від 10.08.2015) та стверджує, що неврахування судом першої інстанції правової позиції, викладеної в постанові касаційної інстанції, свідчить про порушення ч. 3 ст. 35 ГПК України. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги факту відсутності таких правових підстав, як відсутність нотаріального посвідчення. для визнання недійсним договору купівлі-продажу майна купленого на аукціоні, оскільки на підставі самого лише тексту договору достатньо для видачі нотаріусом свідоцтва для придбання майна на аукціоні чим порушено ст. 75 закону, п. 4 роз. 12 Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Мінюста від 22.02.2012 р. № 296/5, позицію пленуму Вищого господарського суду України, викладену в Постанові «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11. На момент проведення аукціону в силу ст. 23 Закону (в редакції що діяла до 19.01.2013) з майна боржника було знято всі арешти, оскільки постанову про визнання боржника банкрутом у цій справі визнано 15.11.2011. Як зазначає скаржник судом першої інстанції в порушення ст. 38 ГПК України, судом першої інстанції не взято до уваги як належні та допустимі докази копії платіжних доручень та виписки по рахункам ПП «ТОРГИ.УА» за період 01.04.2014 по 01.06.2014 відносно ТОВ «ТАО -2013» та ТОВ «Агенція нерухомості Терем».

01.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником ТОВ «Автодом» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

04.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

04.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником ТОВ «Артур-К» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

04.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

В судове засідання не з'явився представники скаржника та третіх осіб 2, 4. Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника апелянта та третіх осіб 2, 4.

В судовому засіданні прокурор, ліквідатор арбітражний керуючий Куделя М.О. та представники ТОВ "Автодом", ТОВ "Артур-К", ПАТ " Державний експортно-імпортний банк" заперечили вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в письмових відзивах та запереченнях на неї та просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу - без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та учасників провадження у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 20.11.2015 через канцелярію господарського суду Київської області ліквідатором банкрута - арбітражним керуючим Куделею Марією Олександрівною подано заяву про визнання недійсними результатів проведення аукціону та договору купівлі-продажу майна ТОВ "Автодом" на відкритих торгах (аукціоні) від 16.05.2014.

Заява ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Куделі М.О. про визнання недійсними результатів проведення аукціону та договору купівлі-продажу майна ТОВ "Автодом" на відкритих торгах (аукціоні) від 16.05.2014 вмотивована тим, що аукціон було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: ст. 58 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки не було розміщено оголошення про продаж майна банкрута безпосередньо на майні; ст. ст. 65, 66 вказаного Закону - виставлено на повторний та другий повторний аукціон майно банкрута не зменшивши ціну продажу на 20 відсотків; ст. ст. 60, 61 Закону - допущено до аукціону ТОВ "ТАО-2013" та ТОВ "Агенція нерухомості Терем", як учасників без правових підстав, оскільки відсутні жодні докази сплати останніми гарантійних внесків, внаслідок зазначених порушень, на думку заявника, права кредиторів та боржника були порушені тому, що всі зазначені дії призвели до зменшення бажаючих взяти участь в аукціоні і як результат продаж майна банкрута відбувся за заниженою ціною.

В заяві ліквідатор зазначила, що їй стало відомо із заяви ПАТ "Укрексімбанк", адресованої до Генеральної прокуратури України, що банк 16.05.2015 відвідав місце проведення аукціону, на час проведення аукціону в приміщенні були присутні три особи, проте за час (з 10:45 год. по 12:45 год.) перебування представника банку в приміщенні де мав відбутися аукціон, жодних дій спрямованих на підготовку до аукціону та проведення аукціону не здійснювалося. Однак, стороною не надано жодних належних та допустимих доказів на під ствердження вказані вище обставин, а відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім наведеного заявник посилається на те, що за результатами проведення аукціону було з порушенням вимог законодавства укладено договір купівлі-продажу, так, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна не було дотримано вимог нотаріального його посвідчення, крім того, в договорі вказано відомості, які не відповідають дійсності, а саме: щодо сплати ціни продажу майна та відсутності обтяжень майна, яке є предметом договору.

Відповідно до матеріалів справи постановою господарського суду Київської області від 15.11.2011 ТОВ «Автодом» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру до набрання чинності нової редакції Закону, тому справа № БЗ/128-11 розглядається по редакції Закону до 19.01.2013, а продаж майна регулюється норми Закону про банкрутство в редакції після 19.01.2013, оскільки згідно Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції від 22.12.2011) вказано, що положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Отже, частини третьої статті 55 Закону про банкрутство, результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Таким чином, підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом про банкрутство, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Відповідно до матеріалів справи 16.05.2014 проведено другий повторний аукціон з продажу майна боржника та за його результатами між ліквідатором ТОВ "Автодом" - Богомазовим та ТОВ "ТАО-2013" укладено договір купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від аукціону були підписані акти про передання права власності на нерухоме майно (передавальні акти).

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі встановлено, що на аукціоні було продано майно цілісним майновим комплексом виробничої бази ТОВ "Автодом", що знаходиться за адресою: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, буд. 4, до якого входить майно, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк", проте, в порушення ч. 4 ст. 42 Закону у редакції від 22.12.2011, без надання згоди банку на здійснення продажу заставного майна.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначається про порушення судом першої інстанції ч. 3 ст. 35 ГПК України, яка визначає підставу звільнення від доказування обставин справи, які встановлені рішенням суду, прийнятим у іншій справі, у якій беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено таку обставину, а також воно набрало законної сили. Таке порушення скаржник мотивує помилковим посиланням суду на ч. 4 ст. 42 Закону в редакції від 22.12.2011, оскільки в постанові Вищого господарського суду України від 11.06.2015 у справі № 911/4443/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом" та ліквідатора ТОВ "Автодом" арбітражного керуючого Богомазова Павла Сергійовича, приватного підприємства "Торги. УА", приватного підприємства "ТАО-2013" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного підприємства "Бюро комерційної нерухомості Зіневича", товариства з обмеженою відповідальністю "Артур-К" про визнання результатів аукціону та договору купівлі-продажу недійсним.

Однак в постановах Вищого господарського суду України від 17.06.2014 та від 30.04.2015 у справі № Б3/128-11 про банкрутство ТОВ «Автодом», в яких чітко зазначена обов'язкова умова, яка передує самій процедурі продажу - це отримання ліквідатором згоди у заставного кредитора на продаж заставного майна.

Таким чином в цій справі наявна спірна практика суду касаційної інстанції, однак відсутнє судове рішення Верховного суду України з цього приводу, тому жодна з позицій під час розгляду даної справи не має для апеляційного суду преюдиційний характер.

Так, статтею 44 Закону передбачено порядок і способи продажу майна банкрута ліквідатором. Разом із тим, майно банкрута, яке передано в заставу з метою забезпечення виконання зобов'язань має особливий правовий статус під час провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст.42 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

16.05.2014 на аукціоні було продано майно цілісним майновим комплексом виробничої бази ТОВ "Автодом", що знаходиться за адресою: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, буд. 4, до якого входить майно, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк", проте, в порушення вищезазначеної норми Закону, без надання згоди банку на здійснення продажу заставного майна.

Зазначена обставина в суді першої інстанції підтверджена поясненнями, наданими в судовому засіданні арбітражним керуючим Богомазовим П.С., який на дату здійснення продажу майна банкрута виконував повноваження ліквідатора ТОВ "Автодом". Надані Богомазовим П.С. пояснення містяться на диску з звукозаписом судового засідання. Богомазов П.С. в судовому засіданні місцевого господарського суду зазначив, що між також підтверджується й матеріалами справи № Б3/128-11 про банкрутство ТОВ "Автодом", що вказане порушення було допущено, оскільки постановою апеляційної судової інстанції від 09.04.2014 було скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині зобов'язання ліквідатора банкрута узгодити з заставним кредитором порядок реалізації та вартості заставного майна при продажі, в подальшому вказану постанову апеляційного суду постановою касаційної судової інстанції від 17.06.2014 було скасовано, проте вже на той час майно ТОВ "Автодом" було реалізоване без згоди заставного кредитора.

Вказані порушення вимог Закону, в незалежності від того за яких обставин вони були допущені, порушують права та законні інтереси заставного кредитора - ПАТ "Укрексімбанк".

Твердження апелянта стосовно помилковості висновку суду першої інстанції з приводу обов'язковості нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на аукціоні не приймається колегією суддів до уваги в зв'язку з слідуючим.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 50 Закону про банкрутство визначено, що продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Обов'язковими умовами договору купівлі-продажу майна є відомості про майно, його склад, характеристика, ціна продажу майна, порядок і строк передачі майна покупцю, відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна, інші умови, передбачені законодавством України.

Частиною четвертою вищезазначеної статті Закону передбачено, що укладений на аукціоні договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Дана норма кореспондується із ст. 657 ЦК України, де зазначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. З ст. 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно з викладеними в договорі купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 16.05.2014 умовами продавець доводить до відома покупця та гарантує наступне: об'єкт аукціону, який є предметом цього договору на момент укладення договору не має будь-яких обтяжень; об'єкт аукціону є власністю продавця та він має повне право на його продаж (п. 2.3 договору).

Проте, судом встановлено, що вказані відомості щодо відсутності будь-яких обтяжень об'єкту аукціону не відповідають дійсності, оскільки відповідно до долучених заявником документів, а саме, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2015 р. № 38980670 нерухоме майно, яке було предметом продажу на спірному аукціоні є обтяженим та було обтяженим задовго до його продажу, таким чином, враховуючи, що одна зі сторін ввела іншу в оману щодо обставин, які мають істотне значення є підстави для визнання правочину недійсним (ст. 230 ЦК України).

Відповідно до обставин справи, сторонами за результатами проведеного спірного аукціону укладено договір купівлі-продажу майна банкрута в простій письмовій формі, що свідчить про порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема ст. 657 ЦК України та частини четвертої ст. 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо обов'язкового нотаріального посвідчення укладеного на аукціоні договору купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору з якої не вбачається вчинення відповідних дій.

Стосовно позиції апелянта про відсутність обтяжень на майно на момент укладення договору купівлі-продажу колегія суддів зазначає, що вона спростовується доказами наявними у справі, а саме записами, наявними в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містились наступні

В статті 12 Закону «Про реєстрацію речові права на нерухоме майно та їх обтяження» вказано, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону «Про реєстрацію речові права на нерухоме майно та їх обтяження», що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Станом на момент проведення аукціону та укладання договору купівлі-продажу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містились наступні записи:

- запис під № 6537005 від 30.08.2007 про заборону на нерухоме майно (номер реєстрації заборони № 2962 (159з)), що належить ТОВ «Автодом» та знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. В. Чайки, 4, на підставі договору іпотеки № 2961, виданий 22.08.2007 приватним нотаріусом КМНО Решетніковою С.І.;

- запис під № 6537277 від 05.09.2011 про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, що належить ТОВ «Автодом» та знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. В. Чайки, 4, на підставі постанови № 27614975/7від 05.09.2011 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ;

- запис під № 6539328 від 30.08.2007 про заборону на нерухоме майно (номер реєстрації заборони № 2963 (160з)), що належить ТОВ «Автодом» та знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. В. Чайки, 4, на підставі договору іпотеки № 2961, виданий 22.08.2007 приватним нотаріусом КМНО Решетніковою СІ.;

- запис під № 6539425 від 23.03.2011 про арешт нерухомого майна, що належить ТОВ «Автодом» та знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. В. Чайки, 4, на підставі постанови б/н від 23.03.2011 ВДВС Києво-Святошинського РУЮ.

Посилання апелянта на постанову про визнання боржника банкрутом, ще не є підставою для скасування всіх наявних обтяжень і арештів, оскільки відповідно до матеріалів справи ліквідатором банкрута не було виконано вимог зазначеної постанови та тане знаходить свого підтвердження наявними матеріалами справи.

Колегією суддів не приймаються до уваги твердження скаржника стосовно помилковості висновку суду першої інстанції стосовно неоплаченого гарантійного внеску на підставі нижче наведеного.

Відповідно до приписів ст. 60 Закону заява на участь в аукціоні складається в довільній формі державною мовою і повинна містити зазначені в повідомленні про проведення аукціону такі відомості: найменування, організаційно-правова форма, місцезнаходження, поштова адреса заявника (для юридичної особи); прізвище, ім'я, по батькові, паспортні дані, відомості про місце проживання заявника (для фізичної особи); номер контактного телефону, адреса електронної пошти заявника.

Згідно з частиною третьою вищезазначеної статті Закону до заяви на участь в аукціоні повинні додаватися копії таких документів: документа, що підтверджує повноваження особи на здійснення дій від імені заявника; документа про сплату гарантійного внеску.

Частиною першою статті 61 Закону встановлено, що рішення організатора аукціону про допуск заявників до участі в торгах приймається за наслідками розгляду представлених заяв на участь в аукціоні і оформляється протоколом про визначення учасників аукціонів. До участі в торгах допускаються заявники, що подали заяви на участь в аукціоні і документи, що додавалися до них, які відповідають вимогам, встановленим цим Законом і вказаним у повідомленні про проведення торгів. Заявники, допущені до участі в торгах, визнаються учасниками аукціону. Рішення про відмову в допуску заявника до участі в аукціоні приймається у разі, якщо: заява на участь в аукціоні не відповідає вимогам, що встановлені цим Законом і вказаним у повідомленні про проведення аукціону; подані заявником документи не відповідають встановленим до них вимогам; на дату складання протоколу про визначення учасників аукціону не підтверджено надходження гарантійного внеску на рахунки, вказані в повідомленні про проведення аукціону.

А згідно з приписами частини другої вказаної статті Закону розмір гарантійних внесків становить десять відсотків початкової вартості.

Таким чином, для допуску до участі в аукціоні з продажу майна ТОВ "Автодом", враховуючи визначену початкову вартість в розмірі 234000737,86 грн., кожен бажаючий мав сплатити гарантійний внесок у розмірі десять відсотків початкової вартості, тобто 23400073,78 грн.

Як вбачається з протоколу № 1 з проведення другого повторного аукціону в аукціоні приймали участь ТОВ "ТАО-2013" та ТОВ "Агенція нерухомості Терем", за результатами проведення аукціону майно ТОВ "Автодом" продано за ціною 1170737,86 грн. (що вказано в договорі п. 3.1.), ТОВ "ТАО-2013" визначено переможцем вказаного аукціону і відповідно з останнім укладено договір купівлі-продажу майна ТОВ "Автодом".

Згідно з п. 3.2. вказаного договору покупець сплатив грошові кошти в сумі, визначеній п. 3.1. договору, а саме: 1170737,86 грн. без ПДВ у повному обсязі згідно платіжного доручення № 1 від 13.05.2014 р.

Частиною четвертою статті 71 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що переможець торгів повинен протягом п'яти днів з дня одержання проекту договору підписати його та перерахувати кошти за придбане майно на зазначений у протоколі номер банківського рахунку.

В апеляційній скарзі ТОВ "ТАО-2013" посилаючись на приписи ст. 70 Закону про банкрутство зазначає, що гарантійний внесок, сплачений переможцем аукціону, зараховується до ціни, що підлягає сплаті, а тому, оскільки гарантійний внесок, сплачений ТОВ "ТАО-2013" перевищував суму продажу майна на аукціоні, за рахунок гарантійного внеску повністю проведені розрахунки за придбане майно, про що зазначено в протоколі № 1 від 16.05.2014 р. з проведення другого повторного аукціону та відображено в укладеному за результатами аукціоні договорі купівлі-продажу в пункті 3.2.

Проте ТОВ "ТАО-2013" в суді апеляційної інстанцій не надало доказів на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин та, відповідно, не спростувало викладену судом першої інстанції інформацію. Так, скаржником не долучено до матеріалів справи в суді першої інстанції та до апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції платіжного доручення № 1 від 13.05.2014, яке, як заявляє відповідач, є підтвердженням здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу майна.

За таких обставин, враховуючи те, що ТОВ "ТАО-2013" належними та допустимими доказами, в розумінні статті 34 ГПК України, не доведено здійснення сплати гарантійного внеску за рахунок якого, як зазначає останній, було здійснено розрахунки за придбане майно. Відповідно до зазначеного судом першої інстанції зроблено правомірний висновок, що організатором аукціону, в порушення норм ст. ст. 60, 61 Закону, без правових на те підстав допущено до проведення аукціону ТОВ "ТАО-2013", як учасника.

Відповідно до письмових пояснень, наявних усправі, Богомазов П.С. зазначає, що під час укладення договору купівлі-продажу ТОВ "ТАО-2013" було введено в оману ліквідатора ТОВ "Автодом" щодо здійснення розрахунків за придбане майно, так як вказані кошти за час виконання повноважень ліквідатора банкрута Богомазовим П.С. так і не надійшли на банківський рахунок банкрута.

Крім того, факт відсутності коштів від продажу майна ТОВ "Автодом" на рахунку банкрута підтверджується довідкою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" від 14.08.2015 № 153-1/1196 з відомостями по руху коштів з 2012 по дату надання довідки.

Жодних доказів на спростування зазначених вище обставин скаржником не додано до апеляційної скарги.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів є твердження скаржника з приводу достатності для реєстрації права власності свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні враховуючи наступне.

Відповідно ст.75 Закону, передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом.

Однак, акт про передання права власності на придбане нерухоме майно, на підставі якого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Винник С.М. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні та свідоцтво про право власності наступної особи є засобом фіксації певної події, що відбувалася під час проведення аукціону та подальшого відчуження, тобто вказані документи не є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення їх цивільних прав та обов'язків, а тому підстави для визнання їх недійсними або скасування в судовому порядку відсутні (оскільки з визнанням недійсним правочину, здійснення якого такі акти фіксували, вони втрачають свою юридичну силу).

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у своїй постанові від 11.08.2015 у справі № 922/3622/13.

Крім того на відповідну увагу заслуговує висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості та недоведеність доводів ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Куделі Марії Олександрівни, занапчених в заяві, про порушення організатором аукціону: ст. 58 Закону, оскільки оголошення про продаж майна безпосередньо на нерухомому майні розміщене не було; статей 65 та 66, тому що не було знижено на 20 % початкову вартість виставленого на продаж майна на повторному та другому повторному аукціоні, оскільки п. 2.2. договору № 01/011113 від 01.11.2013 про проведення відкритих торгів у формі аукціону сторони домовились, що виконавець проводить аукціон з продажу ЦМК та/ або окремих лотів без можливості зниження початкової вартості.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі наявних в матеріалів справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТАО-2013" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Київської області від 03.02.2016 у справі № б3/128-11 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко