ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016р. Справа№ 914/1664/15

За позовом: Приватного підприємства «ТІМ», м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР», м. Львів

про: визнання договору недійсним

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 29.11.15р.);

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Приватним підприємством «ТІМ» (м.Львів) до Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (м.Львів) про визнання договору недійсним.

позов заявлено Приватним підприємством «ТІМ» (м.Львів) до Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (м.Львів) про визнання правочину недійсним.

Ухвалою суду від 25.05.15 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 11.06.15р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

В судове засідання 11.06.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, вимоги ухвали суду від 25.05.2015 року виконав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання про призначення у справі технічної експертизи документів (вх. №2444/15 від 11.06.2015 року) та клопотання (вх. №24098/15 від 11.06.2015 року), в якому просить витребувати у позивача в оригіналах для огляду в судовому засіданні та в завірених копіях для долучення до матеріалів справи, наступні документи, які зазначені у акті приймання-передачі наданих послуг від 14.03.2014 року.

Суд задоволив клопотання відповідача про витребування доказів, яке відповідає вимогам ст. 38 ГПК України.

В судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду заяви про призначення технічної експертизи документів, яке судом задоволено.

Відповідач участь повноважних представників в судове засідання забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав заперечення на позовну заяву (вх. №24127/15 від 11.06.2015 року).

Розгляд клопотання про призначення у справі судової експертизи відкладено до наступного судового засідання.

Розгляд справи відкладено на 25.06.2015 року.

В судове засідання 25.06.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив.

Відповідач участь повноважних представників в судове засідання забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №26068/15) про долучення документів до матеріалів справи, вимоги ухвали суду від 11.06.2015 року щодо надання суду документів виконав повністю.

В судовому засіданні оголошено перерву до 02.07.2015 року.

В судове засідання 02.07.2015р. позивач участь повноважних представників забезпечив. В судовому засіданні представники позивача підтримали клопотання про призначення у справі судової експертизи, просили задоволити вказане клопотання.

Відповідач участь повноважних представників в судовому засіданні 02.07.2015р. забезпечив. Представники відповідача проти клопотання про призначення у справі судової експертизи заперечили.

В судовому засіданні представники відповідача надали наступні оригінали документів: лист-прохання №05-11/13 від 05.11.2013р. (на 1 арк.), лист-відповідь №10-12/13 від 10.12.2013р. з додатками (на 3 арк.), лист-пропозиція про співпрацю з переліком послуг (на 16 арк.), відповідь на лист №21/1113 від 21.11.2013р. (на 1 арк.), лист-відповідь №23/1213 від 23.12.2013р. (на 1 арк.), рахунок на оплату №16 від 14.03.2014р. (на 1 арк.), акт надання послуг №10 від 14.03.2014р. (на 1 арк.), договір про надання послуг консультування від 15.01.2014р. (на 1 арк.), акт приймання-передачі наданих послуг від 14.03.2014р. (на 1 арк.).

Суд задоволив клопотання про призначення у справі судової експертизи та оголосив в судовому засіданні перерву до 09.07.2015 року.

В судове засідання 09.07.2015р. позивач участь повноважного представника забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання про долучення доказів (вх. №28553/15 від 09.07.2015 року), а саме копію рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2015 року у справі №466/3128/15-ц.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив.

Суд задоволив клопотання позивача про призначення у справі технічної експертизи.

Ухвалою суду від 09.07.2015 р. провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта, матеріали справи направлено до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення експертизи, матеріали справи №914/1664/15 за позовом Приватного підприємства «ТІМ» (м.Львів) до Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (м.Львів) про визнання правочину недійсним направлено до Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз МЮУ для проведення судової експертизи.

Супровідним листом №4257 від 06.08.2015 року (вх. №1302/15 від 06.08.2015 року) Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи до господарського суду Львівської області та звернувся з клопотанням експерта про надання вільних зразків відтисків печатки ПП «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» та ПП «ТІМ» в будь яких офіційних документах оригіналах цього підприємства в кількості не менше 3 відтисків за кожен місяць (початок-середина-кінець місяця) 2013-2015 року починаючи з жовтня 2013 року; експериментальних зразків відтисків печатки «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» та ПП «ТІМ» у вигляді максимально чітких відтисків печатки в кількості 10 шт.

З метою розгляду клопотання експерта ухвалою суду від 10.08.2015 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду на 14.08.2015 року. Сторони зобовязано надати суду вільні зразки відтисків печатки ПП «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» та ПП «ТІМ» в будь яких офіційних документах оригіналах цього підприємства в кількості не менше 3 відтисків за кожен місяць (початок-середина-кінець місяця) 2013-2015 року, починаючи з жовтня 2013 року; експериментальних зразків відтисків печатки «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» та ПП «ТІМ» у вигляді максимально чітких відтисків печатки в кількості 10 шт.

В судове засідання 14.08.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, повідомив про неможливість надання вільних зразків відтисків печатки ПП «ТІМ» в будь яких офіційних документах оригіналах цього підприємства в кількості не менше 3 відтисків за кожен місяць (початок-середина-кінець місяця) 2013-2015 року починаючи з жовтня 2013 року; експериментальних зразків відтисків печатки ПП «ТІМ» у вигляді максимально чітких відтисків печатки в кількості 10 шт.

Для долучення до матеріалів справи представник позивача подав копію рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2015 року по справі №466/3128/15-ц.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на проведенні судової експертизи, призначеної у справі ухвалою суду від 09.07.2015 р., в частині запитань, поставлених перед судовим експертом, які не потребують дослідження відтисків печаток.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від 10.08.2015 року не виконав.

Ухвалою суду від 14.08.2015 р. провадження у справі зупинено повторно до отримання висновку експерта.

Згідно супровідного листа від 14.08.2015р. №914/1664/15/2/15 матеріали справи №914/1664/15 за позовом Приватного підприємства «ТІМ» (м.Львів) до Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (м.Львів) про визнання правочину недійсним повторно направлено до Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз МЮУ для проведення судової експертизи.

Супровідним листом №2949/2950 від 23.10.2015 року (вх. №1632/15 від 30.10.2015 року) Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи разом з повідомленням про неможливість дачі висновку криміналістичної експертизи з технічного дослідження документів до господарського суду Львівської області.

Крім того, в наведеному повідомленні судовий експерт ОСОБА_2 зазначає, що встановлення відповідності часу виконання підписів датам, які зазначені в документах (абсолютний час), якщо такі підписи виконані пастами для кулькових ручок, в Львівському НДІ судових експертиз не проводиться через відсутність необхідної приладної бази, а саме хроматомас-спектрометра. Відповідне обладнання є в Київському НДІ судових експертиз.

Ухвалою суду від 16.11.2015 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду на 24.11.2015 року.

Через відділ обліку та документального забезпечення суду представник позивача подав клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи, проведення якої доручити Київському НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України (вх. №5410/15 від 18.11.2015 року).

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на проведенні судової експертизи в частині запитань, поставлених перед судовим експертом, які не потребують дослідження відтисків печаток.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Ухвалою суду від 24.11.2015 р. провадження у справі зупинено черговий раз до отримання висновку експерта. Матеріали справи направлено до Київського НДІ судових експертиз МЮУ для проведення судової експертизи.

Супровідним листом №23339-23342/15-34 від 18.01.2016 року (вх. №95 від 01.02.2016 року) Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи разом з супровідним листом про уточнення експертного завдання та погодження вимог щодо проведення експертизи до господарського суду Львівської області.

Ухвалою суду від 05.02.2016 року поновлено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 12.02.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 12.02.2016 року прибув, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №5860/16 від 11.02.2016р.) про долучення доказів, котре суд задоволив.

Представник відповідача в судове засідання прибув.

11.02.2016 року представник позивача через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №5859/16) про витребування доказів.

12.02.2016 року представники сторін через відділ обліку та документального забезпечення суду подали клопотання (вх.5894/16) про продовження строку розгляду спору.

Строк розгляду спору продовжено, розгляд справи відкладено на 19.02.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 19.02.2016 року прибув.

Представник відповідача в судове засідання прибув, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав заперечення на клопотання про витребування доказів (вх. №6874/16 від 19.02.2016р.).

Суд відмовив у задоволенні клопотання (вх. №5859/16 від 11.02.2016р.) представника позивача про витребування доказів.

Для вирішення питань, викладених в ухвалі від 09.07.2015 року та доповнених ухвалою від 24.11.2015 року у даній справі, провадження у справі підлягає зупинено, матеріали справи - направлено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судової експертизи.

Супровідним листом №23339ч23342/15-34 від 16.03.2016 року (вх. №436 від 22.03.2016 року) Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали справи разом із клопотанням про надання додаткових матеріалів для проведення судово-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 28.03.2016 року поновлено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 04.04.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представники позивача в судове засідання 04.04.2016 року прибули.

01.04.2016 року представник позивача через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №14305/16) про долучення доказів, котре суд задоволив.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

У поданому разом із супровідним листом (вх. №436 від 22.03.2016р.) клопотанні судові експерти просять додатково надати в їх розпорядження порівняльні зразки документів та відтисків, а також письмовий дозвіл на вирізання рукописних записів і підписів у всіх наданих документах.

В звязку з неможливістю виконання клопотання експертів, повторне надіслання матеріалів справи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України є недоцільним та призведе до затягування розгляду справи.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю.

Розгляд справи відкладено на 11.04.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 11.04.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

15 січня 2014 року між Приватним підприємством «ТІМ» (замовник згідно договору, позивач по справі) в особі директора ОСОБА_3 та Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (виконавець згідно договору, відповідач по справі) в особі директора ОСОБА_4 було укладено договір про надання послуг консультування (далі по тексту договір консультування).

Згідно п.1.1. договору консультування, виконавець приймає на себе обовязок по дослідженню стану мінерально-сировинної бази Західної України (Львівської, Закарпатської, Івано-Франківської, Чернівецької, Тернопільської та Волинської областей) та складанню систематизованого збірника нормативно-правових актів з регулювання геологічних відносин, а Замовник зобовязується прийняти надані послуги та здійснити їх оплату у розмірі, визначеному в п.2.1. Договору.

Загальна вартість консультування становить 800 000,00 грн. без ПДВ (п.2.1. договору консультування).

Відповідно до п.2.2. договору консультування замовник зобовязаний сплатити вартість наданих послуг виконавцеві протягом 5 (пяти) календарних днів з дня підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

14 березня 2014 року між ПП «ТІМ» та ПП «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» було підписано акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого виконавцем було надано замовнику наступні послуги: складено систематизований збірник нормативно-правових актів на 1021 аркушах, довідку про стан мінерально-сировинної бази Львівської області на 60 аркушах, довідку про стан мінерально-сировинної бази Закарпатської області на 40 аркушах, довідку про стан мінерально-сировинної бази Івано-Франківської області на 35 аркушах, довідку про стан мінерально-сировинної бази Чернівецької області на 23 аркушах, довідку про стан мінерально-сировинної бази Тернопільської області на 34 аркушах, довідку про стан мінерально-сировинної бази Волинської області на 44 аркушах.

Крім того, 14.03.2014 року між замовником та виконавцем було також підписано акт надання послуг №10 про виконання виконавцем робіт по дослідженню стану мінерально-сировинної бази Західної України та складання систематизованого збірника нормативно-правових актів з регулювання геологічних відносин.

Позивач просить суд визнати недійсним договір про надання послуг консультування від 15.01.2014 р., оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 3, ч.3 ст. 92, ч.ч. 1, 5 ст. 203, ч.3 ст. 509, ч.1 ст. 627 ЦК України, ч. 5 ст. 65, ч.ч. 1,2 ст. 189 ГК України, п.2 Постанови КМ України від 13.06.1995 р. №423 «Про затвердження Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією».

Відповідач проти позову заперечив у письмових запереченнях на позовну заяву (вх. №24127/15 від 11.06.2015 р.), зазначивши, зокрема, що матеріалами справи не підтверджуються доводи позивача про фіктивність оскаржуваного договору, зважаючи на вчинення сторонами дій на виконання вказаного договору.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання правочину недійсним.

Згідно з частинами 2, 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У статті 215 ЦК України визначаються загальні правові підстави визнання правочину недійсним. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач, як на підставу недійсності договору, покликається на положення частин 1, 5 статті 203 ЦК України, згідно яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України також визначено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.189 ГК України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Порядок розпорядження (надання у користування і продаж) відкритою геологічною інформацією про надра, отриманою за результатами робіт з геологічного вивчення надр, експлуатації родовищ корисних копалин або використання надр з іншою метою встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.1995 р. № 423 «Про затвердження Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією».

Пунктом 12 вказаної постанови визначено, що розмір плати за геологічну інформацію визначається з урахуванням: споживчого значення об'єкта, щодо якого замовляється чи пропонується інформація (розміри і техніко-економічні показники родовища, якість та кон'юнктура корисних копалин, перспективність площ і окремих ділянок тощо); особливостей геологічної будови та повноти геологічного вивчення надр; рівня повноти та детальності заявленої інформації; попиту на конкретну геологічну інформацію; витрат на підготовку геологічної інформації; мети, з якою використовуватиметься замовлена інформація (геологічне вивчення ділянки надр, родовища корисних копалин, проектування; будівництво підприємств з видобутку корисних копалин тощо).

Таким чином, зазначеною постановою визначено критерії, які мають враховуватися продавцем геологічної інформації (в тому числі, відповідачем) при формуванні її вартості, що відповідає визначеній ст.189 ГК України дефініції ціни як грошової еквівалентності одиниці послуги.

В той же час із змісту оспорюваного договору консультування жодним чином не вбачається погодження сторонами обсягу інформації, що підлягала дослідженню, а також необхідний для її отримання комплекс робіт, які б могли слугувати критеріями для визначення вартості послуг у наперед встановленому розмірі.

Відповідачем не надано обґрунтовані пояснення щодо формування ціни оспорюваного договору консультування, який передбачав складання різних за обсягом та складністю одиниць послуг (довідок про стан мінерально-сировинної бази шести різних областей України та систематизованого збірника нормативно-правових актів).

Судом встановлено суттєву невідповідність ціни договору визначеним у ньому послугам, що підтверджується наступним.

Представником позивача було надано суду і такий був долучений до матеріалів справи лист Державного науково-виробничого підприємства «ГЕОІНФОРМ УКРАЇНИ» від 16.07.2015 року за №02/302-2065, зі змісту якого вбачається, що вартість довідки щодо стану мінерально-сировинної бази по одній адміністративній області складає 11986,00 грн.

Крім того, представником позивача надано та долучено судом до матеріалів справи докази, які вказують на те, що складений відповідачем систематизований збірник нормативно-правових актів здебільшого є тотожним із збірником нормативно-правових актів «Геологічне право України», який був складений Державним вищим навчальним закладом «НАЦІОНАЛЬНИЙ ГІРНИЧИЙ УНІВЕРСИТЕТ» та знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті вказаного навчального закладу за наступним посиланням: http://ir.nmu.org.ua/handle/123456789/2942.

Також, в матеріалах справи наявний лист від 14.07.2015 року за вих. №125ЮФ/257 Державного вищого навчального закладу «НАЦІОНАЛЬНИЙ ГІРНИЧИЙ УНІВЕРСИТЕТ», зі змісту якого вбачається, що навчальний заклад ніколи не передавав і не продавав Приватному підприємству «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» право на розпорядження (продаж) систематизованого збірника нормативно-правових актів «Геологічне право України» (укладач ОСОБА_5), який захищений Свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір №58014 від 06.01.2015 р.

Суд також бере до уваги те, що в судовому засіданні представником відповідача не спростовувався факт використання робіт науковців, що знаходяться у вільному доступі, при складанні збірника нормативно-правових актів, що вказує на відсутність при виконанні зазначеної роботи таких складових як значна складність і затрачений час, які б могли слугувати базою для визначення ціни договору в розмірі 800000,00 грн.

Усі вищевказані та встановлені судом обставини засвідчують факт суттєвої невідповідності ціни оспорюваного договору консультування в розмірі 800000,00 грн. передбаченим п.6 ст.3 ЦК України, ч.3 ст.509 ЦК України, ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст.189 ГК України засадам справедливості, добросовісності, розумності та еквівалентності ціни оспорюваного правочину передбаченим ним послугам.

Суд вважає обґрунтованими також посилання позивача, як на іншу підставу недійсності договору консультування, на його фіктивність через відсутність у сторін наміру на створення правових наслідків у вигляді наданих послуг, що підтверджується зібраними по справі доказами.

У відповідності до частин 1, 2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.11. постанови від 29.05.2013 р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначив, що фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.

Матеріалами справи підтверджено, що ПП «ТІМ» створене в 1999 році для виробництва товарів народного вжитку, торгівельної та посередницької діяльності, надання послуг населенню, виконання робіт, сприяння відродженню національної економіки України та її інтеграції у міжнародний світовий ринок, з метою одержання прибутку.

Єдиним засновником та власником, а також теперішнім директором ПП «ТІМ» є громадянин України ОСОБА_6.

З пункту 3.1. Статуту ПП «ТІМ», зареєстрованого 21.11.2005 р. за №1008788, вбачається, що підприємство створюється, окрім іншого, з метою одержання прибутку.

Відповідно до ч.5 ст.65 ГК України, керівник підприємства вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України визначено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Аналіз вищевказаних норм та положень статуту ПП «ТІМ» дає підстави стверджувати, що діяльність керівника підприємства повинна спрямовуватися виключно на реалізацію інтересів підприємства і відповідати визначеним статутом цілям, предмету діяльності та меті, якою є одержанню прибутку.

Відповідно до рішення засновника ПП «ТІМ» від 27.08.2014 року, призначено аудиторську перевірку фінансової діяльності ПП «ТІМ», відсторонено директора ОСОБА_3 від виконання обовязків по управлінню підприємством та зобовязано передати засновнику ПП «ТІМ» печатку, штампи підприємства, усі установчі документи, а також документи, що стосуються фінансово-господарської діяльності підприємства до 12:00 год. 29 серпня 2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2015 року по справі №466/3128/15-ц, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.10.2015 р. по справі №466/3128/15, позов задоволено повністю, зобовязано ОСОБА_3 передати ПП «ТІМ» в особі засновника ОСОБА_6 по Акту приймання передачі документи та атрибути ПП «ТІМ».

Згідно статуту позивача (п.3.2), предмет діяльності підприємства не містить пункту про розробку надр та добуванням корисних копалин.

Суд вважає підставними вказані доводи, оскільки при укладенні оспорюваного договору консультування, директор ПП «ТІМ» ОСОБА_3 діяв не відповідно до визначених статутом цілей, предмету діяльності та мети підприємства, якою є одержанню прибутку.

На відсутність в сторін оспорюваного договору наміру на реальне настання правових наслідків, зумовлених його укладенням, вказує також неможливість використання його результатів в господарській діяльності.

Зокрема, абзацом 1 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.1995 року №423 «Про затвердження Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією» (надалі - Постанова), визначено, що геологічна інформація - це зафіксовані дані геологічного, геофізичного, геохімічного, аерокосмічного, економічного змісту, що характеризують будову надр, наявні в них корисні копалини, умови розробки родовищ, інші якісні і кількісні параметри та особливості надр і отримані за результатами геологорозвідувальних, геолого-екологічних, науково-дослідних, експлуатаційних та інших робіт.

У п.4 Постанови визначено, що геологічна інформація, створена (придбана) на власні кошти юридичних та фізичних осіб, є їх власністю. Реалізація цієї інформації здійснюється її власником за погодженням з Держгеонадра.

Згідно п.5 Постанови, геологічна інформація незалежно від форми власності підлягає обов'язковій реєстрації та обліку в Державному інформаційному геологічному фонді Держгеонадра.

Згідно п.10 Постанови, для погодження продажу геологічної інформації, яка не є державною власністю, її власник надсилає запит Держгеонадра.

Пунктом 15 Постанови встановлено, що юридичні та фізичні особи України, інших держав, які отримали геологічну інформацію з порушенням цього Положення, до проведення геологорозвідувальних робіт та освоєння родовищ корисних копалин на території України не допускаються.

Відтак, чинним законодавством визначено порядок розпорядження геологічною інформацією про надра, зокрема, встановлено обовязок власника геологічної інформації здійснювати її реєстрацію та облік в Державному інформаційному геологічному фонді Держгеонадра та обовязок погоджувати реалізацію такої інформації з Держгеонадра.

У випадку недодержання зазначених вимог щодо нових власників геологічної інформації застосовується заборона на її використання, зокрема, на проведення георозвідувальних робіт та освоєння родовищ корисних копалин.

Представником позивача було надано і такий був долучений до матеріалів справи лист Державної служби геології та надр України від 03.06.2015 року за №6236/13/10-15, з якого вбачається, що ПП «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» не здійснювало реєстрацію та облік в ДНВП «Геоінформ України» інформації про стан мінерально-сировинної бази Львівської, Закарпатської, Івано-Франківської, Чернівецької, Тернопільської, Волинської областей.

В свою чергу, відповідачем факту дотримання ним вимог законодавства при реалізації геологічної інформації також підтверджено не було. Зокрема, не надано доказів погодження Державною службою геології та надр України продажу геологічної інформації Приватному підприємству «ТІМ».

Вказане вказує на відсутність при укладенні вказаного договору наміру у сторін на реальне настання правових наслідків, оскільки надані відповідачем результати у вигляді складених довідок про стан мінерально-сировинної бази Львівської, Закарпатської, Івано-Франківської, Чернівецької, Тернопільської та Волинської областей жодним чином не могли в подальшому використовуватися.

Таким чином, усі зазначені обставини вказують на фіктивність оспорюваного договору консультування, оскільки укладаючи такий сторони наперед не мали на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.

Із врахуванням викладеного, суд вважає позов підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Визнати недійсним договір про надання послуг консультування від 15 січня 2014 року, укладений між Приватним підприємством «ТІМ» (79012, м. Львів, вул. Ак.Сахарова, 45, ) та Приватним підприємством «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (79024, м. Львів, вул. Промислова, 25, ).

3. Стягнути з Приватного підприємства «ГЕО-ТОПО-КАДАСТР» (79024, м. Львів, вул. Промислова, 25, ) на користь Приватного підприємства «ТІМ» (79012, м. Львів, вул. Ак.Сахарова, 45, ) 1218,00 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до статті 116 ГПК України.

Повне рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя Король М.Р.