ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 рокуСправа № 912/684/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. розглянув у судовому засіданні справу № 912/684/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський КЗ"

про стягнення 357 204,12 грн.

та

зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський КЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк"

про визнання недійсним договору № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , довіреність № б/н від 24.11.15 ;

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2, довіреність № 83Д-10 від 18.03.16 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою без номеру від 25.12.2015 року (вх. № 684/16 від 26.02.2016) з вимогою стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський КЗ" (надалі - відповідач) на користь ТОВ "Мастерброк" заборгованість у розмірі 357 204,12 грн., яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014 року . Судовий збір просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 29.02.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.03.2016, від сторін витребувано необхідні документи.

У судовому засіданні 22.03.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 22.03.16 розгляд справи відкладено до 01.04.2016, від сторін витребувано необхідні документи, ініціативу проведення звірки взаєморозрахунків покладено на позивача.

31.03.2016 на адресу господарського суду від ТОВ "Соколівський консервний завод" надійшов зустрічний позов № 267-10 від 30 березня 2016 року з вимогою визнати недійсним договір № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський Консервний Завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастерброк".

31.03.16 представник позивача за первісним позовом подав заяву про збільшення позовних вимог від 29.03.16, в якій просить стягнути з ТОВ "Соколівський консервний завод" на користь ТОВ "Мастерброк" загальну суму заборгованості у розмірі 385 192,48 грн. та покласти судові витрати на відповідача.

Враховуючи норми ст. 22, 60 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою господарського суду від 01.04.2016 року прийнято зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" № 267-10 від 30.03.2016 року та заяву позивача за первісним позовом про збільшення позовних вимог від 29.03.16. та призначено вказані заяви для спільного розгляду з первісним позовом на 18.04.2016р. об 11:00 год.

Враховуючи норми ст. 22 ГПК України та ухвалу суду від 01.04.2016, господарський суд розглядає вимоги позивача за первісним позовом, які викладені в позовній заяві з врахуванням заяви позивача по первісному позову від 29.03.2016р. № б/н, в якій позивач за первісним позовом просить: стягнути з ТОВ "Соколівський консервний завод" на користь ТОВ "Мастерброк" загальну суму заборгованості у розмірі 385 192,48 грн. та покласти судові витрати на відповідача.

18.04.16 представник ТОВ "Мастерброк" подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить залишити зустрічну позовну заяву ТОВ "Соколівський КЗ" про визнання недійсним договору № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014 року без задоволення.

Представник ТОВ "Соколівський завод" 18.04.16 подав клопотання про витребування доказів та призначення судової технічної експертизи.

У вказаному клопотанні представник відповідача за первісним позовом просить витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" оригінал договору митного складу № 18/10-20 від 18.12.2014 та долучити його до матеріалів справи.

Також представник відповідача за первісним позовом просить призначити по справі №912/684/16 судову технічну експертизу договору митного складу № 18/10-20 від 18.12.2014.

Крім того, представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про продовження строку розгляду справи № 912/684/16 в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України на 15 днів. Господарський суд відхиляє вказане клопотання, оскільки представник ТОВ "Соколівський консервний завод" не навів доказів того, що вказаний випадок є винятковим у розумінні ч. 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оглянувши оригінали документів у судовому засіданні, оцінивши подані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" (далі - Замовник, ТОВ "Соколівський КЗ", ТОВ "СКЗ") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" (Виконавець) укладено договір № 18/10-20 (надалі - Договір), відповідно до якого виконавець, діючи на підставі ліцензії Митної Служби України № АВ 594526 від 09.12.2011 (а.с. 12) надає послуги митного зберігання. Місцезнаходження митного складу: 25014, м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21. Виконавець приймає на зберігання під митним контролем вантаж клієнта.

Відповідно до п. 3.3. Договору обсяги та термін поставки, а також характер вантажу, що поміщується на склад виконавцем узгоджується сторонами заздалегідь, але не пізніше 3 робочих днів до очікуваної дати вивантаження на склад.

Згідно з п. 3.4. Договору виконавець приймає на зберігання вантаж, що не потребує спеціальних умов зберігання.

У пункті 3.7 Договору сторони узгодили обов'язки Замовника. Зокрема, у підпункті 3.7.3 Замовник зобов'язався відшкодувати Виконавцю (Митному складу) витрати пов'язані з митним оформленням.

У пункті 3.7.4 Виконавець зобов'язався своєчасно оплачувати послуги Митного складу.

Відповідно до пункту 3.7.6. у випадку надходження Замовнику вимоги Виконавця про звільнення Ліцензійного складу (про дострокове вивезення вантажу Замовником) на протязі 30 днів, Замовник зобов'язаний у вказаний строк провести усі розрахунки з Виконавцем та вивезти вантаж з Митного складу. Відлік 30-денного строку розпочинається з дати відправки Виконавцем повідомлення (вимоги) Замовнику.

У випадку невиконання вказаної вимоги Виконавець має право вимагати оплаті вартості зберігання вантажу Замовником після спливу 30-денного строку у подвійному розмірі.

Відповідно до п. 3.8. Замовник має право вимагати від виконавця належного виконання умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.9 Договору виконавець має право в будь-який час протягом дії Договору вимагати від замовника достроково забрати (вивезти) вантаж з митного складу і провести повний розрахунок з виконавцем. Така вимога має бути направлена виконавцем замовнику не пізніше ніж за 30 днів до дати, в яку замовник повинен звільнити Митний склад від вантажу

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що за надання послуг зберігання вантажу на митному складі встановлюється плата у розмірі 1 Євро за один метр квадратний за кожну добу зберігання вантажу на складі.

Одна неповна доба (доба видачі) рахується як одна повна доба знаходження вантажу на складі.

Пунктом 5.2. визначено, що ціна вказана без урахування ПДВ.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата здійснюється замовником на підставі рахунку Виконавця. Представник замовника зобов'язаний отримати у виконавця рахунок за послуги складу і оплатити його.

Відповідно до п. 6.2. Договору оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця в національній валюті України згідно виставлених рахунків для резидентів України.

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що рахунки, виставлені виконавцем, підлягають оплаті протягом 5 робочих днів, але не пізніше ніж за 3 робочих дні до передбачуваної дати видачі вантажу та/або дати закінчення зберігання вантажу.

Оплата здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ на день платежу в безготівковій формі платіжним дорученням на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до п. 8.1. договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до моменту письмового повідомлення про припинення дії договору однією із сторін. Договір підписаний директором ОСОБА_3 з боку виконавця та директором ОСОБА_4 зі сторони замовника, та скріплений печатками сторін.

Пунктом 8.1. встановлено що припинити дію договору будь-яка із сторін має право лише після виконання прийнятих зобов'язань та вирішення спірних питань.

Розділом 9 договору встановлено, що всі спори між сторонами вирішуються шляхом перемовин чи відповідно до законодавства України в господарському суді України. Сторони визначають, що всі можливі претензії по даному договору повинні бути розглянуті сторонами протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання.

Укладений між сторонами договір № 187/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014 за своєю правовою природою є договором зберігання, а правовідносини сторін регулюються главою 66 ЦК України та статтями 424, ч.1 ст. 425, ст. 426, ст. 429 Митного кодексу України.

23.12.2014 ТОВ "Мастерброк" прийняв на зберігання від ТОВ "Соколівський КЗ" один комплект обладнання - пакувальну лінію BENHIL, а/м АА8816АН/АА7297ХХ вагою брутто 9625 кг загальною вартістю 1360000 Євро. Даний факт підтверджується наступними документами:

- ОСОБА_4 прийому-передачі від 23.12.2014, який підписано директорами сторін (ОСОБА_4 та ОСОБА_3П.) та скріплений відповідними печатками ( а.с. 20).

- зверненням до керівника органів доходів і зборів М/п "Кіровоград-центральний" ОСОБА_5 про виконання митних формальностей органами доходів і зборів поза місцем розташування цих органів, з підписом та печаткою від імені ТОВ "Соколівський КЗ" (а.с. 17);

- формою ЄУД для розміщення товарів на тимчасове зберігання з печатками та підписами представників сторін та штемпелем Кіровоградської митниці № Е23121405 з підписом відповідної посадової особи (а.с. 18);

- уніфікованою митною квитанцією МД-1 № 694515 з підписом посадової особи митного органу, штемпелем та печаткою ( а.с. 19);

Згідно вищезазначеного ОСОБА_3 приймання-передачі від 23.12.14 площа, яку займав вантаж і виходячи з розміру якої розраховувалась вартість зберігання становила 33,32 кв. м.

Строк зберігання склав 329 днів (з 23.12.2014 по 16.11.2015).

ТОВ "Мастерброк" листом № 18/01-20 від 18.11.2015 ( а.с. 27) повідомило ТОВ "Соколівський КЗ" про необхідність вивезення майна, належного ТОВ "Соколівський КЗ" із зберігання у зв'язку з отриманням наказу Кіровоградської митниці ДФС № 137 від 17.11.2015 "Про анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу відкритого типу ТОВ "Мастерброк" (номер в реєстрі М/0303/V/00), (а.с. 21) - відкритий майданчик, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21 та необхідність оплатити до 24.11.2015 на користь ТОВ "Мастерброк" плату за зберігання вантажу на митному складі згідно доданого рахунку.

10.12.2015 ТОВ "Соколівський КЗ" здійснив вивезення вантажу з митного складу, що підтверджується актом прийому-передачі від 10.12.2015, підписаним директорами сторін (ОСОБА_6 та ОСОБА_3П.) та скріпленим відповідними печатками ( а.с. 26).

ТОВ "Мастерброк" виставив ТОВ "Соколівський консервний завод" 17.11.2015 рахунок № 193 за надання послуг митного складу (зберігання майна) на суму 357204,12 грн. згідно курсу НБУ на 17.11.2015 (а.с.28). Вказаний рахунок направлено 19.11.15 на адресу відповідача рекомендованим листом з описом вкладення та отримано відповідачем 30.11.15 (а.с. 29-30).

ТОВ "Мастерброк" також на адресу ТОВ "Соколівський КЗ" направлено два листи-вимоги сплатити заборгованість за надання послуг митного складу (зберігання майна) (а.с.31- 34).

Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до норм ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 937 ЦК України прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

За нормами ст. 938 зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до норм ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до норм ст. 955 ЦК України положення параграфу 1 цієї глави застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом.

Відповідно до ст. 424 Митного кодексу України митний склад - це відповідним чином облаштоване складське приміщення, резервуар, холодильна чи морозильна камера, критий чи відкритий майданчик, призначені для зберігання товарів під митним контролем. Митний склад може бути закритого або відкритого типу. Митний склад закритого типу призначається виключно для зберігання під митним контролем товарів, що переміщуються через митний кордон України згідно із зовнішньоекономічними договорами (контрактами), що укладаються утримувачем цього складу або учасниками об'єднання підприємств, учасником якого є утримувач складу. Митний склад відкритого типу призначається для зберігання під митним контролем товарів, що переміщуються через митний кордон України згідно із зовнішньоекономічними договорами (контрактами), укладеними як утримувачем цього складу, так і будь-якими іншими особами.

Статтею 425 Митного кодексу України взаємовідносини утримувача митного складу відкритого типу з особами, які розміщують товари на цьому складі, визначаються відповідним договором. Взаємовідносини утримувача митного складу з органом доходів і зборів визначаються затвердженою керівником органу доходів і зборів та погодженою утримувачем митного складу процедурою експлуатації такого складу, яка встановлює:

1) перелік посадових осіб, які мають право доступу на митний склад;

2) особу керуючого митним складом;

3) мінімальну кількість посадових осіб органу доходів і зборів, які будуть залучені до здійснення митного контролю та митного оформлення;

4) режим роботи складу;

5) терміни подання утримувачем митного складу звітів про рух товарів на складі;

6) особливості функціонування митного складу (за наявності).

Відповідно до статті 426 на митному складі можуть розміщуватися товари:

1) поміщені у митний режим митного складу (у тому числі консолідовані вантажі);

2) поміщені у митні режими транзиту, тимчасового ввезення, переробки на митній території, експорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території (без зміни цих митних режимів на митний режим митного складу);

3) призначені для тимчасового зберігання під митним контролем (на умовах, встановлених цим Кодексом для складів тимчасового зберігання).

Статтею 429 Митного кодексу України передбачено, що у разі зупинення дії або анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу розміщення нових партій товарів на цьому складі не дозволяється. Протягом 30 днів з дня анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу товари, які зберігаються на цьому складі, повинні бути переміщені під митним контролем їх власником, уповноваженою ним особою або утримувачем митного складу на інший митний склад, на склад органу доходів і зборів чи заявлені в інший митний режим.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю. Відповідач не виконав зобов'язання за договором, передбачене пунктом 3.7.4, а саме своєчасно не оплатив послуги митного складу.

Отже, доводи позивача за первісним позовом, що відповідачем не виконано передбачений договором № 18/10-20 від 18.12.2014 обов'язок щодо оплати послуг митного складу є обґрунтованими.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 29.03.2016 позивач просить стягнути з відповідача 385 192,48 грн за зберігання товару на площі 33,32 кв. м. протягом 329 днів, з урахуванням ПДВ - 20% ( пунктом 5.2 Договору визначено, що ціна вказана без урахування ПДВ).

При здійсненні розрахунку позивачем враховано п. 5.1 та п. 6.3 Договору та застосовано курс НБУ станом на 25 березня 2016 року, відповідно до якого 1 Євро дорівнює 29,281658 грн.

Таким чином, відповідно до розрахунку позивача за первісним позовом загальна сума заборгованості за договором № 18/10-20 від 18.12.2014 становить: 33,32 кв. м * 329 днів * 29,281658 грн (курс НБУ) * 1,2 (ПДВ 20 %) = 385 192,48 грн.

Господарський суд, перевіривши розрахунок ТОВ "Мастерброк", погоджується з вказаним розрахунком позивача.

Разом з тим, ТОВ "Соколівський КЗ" 31.03.2016 подано зустрічний позов з вимогою визнати недійсним договір № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський Консервний Завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастерброк".

В обґрунтування заявленої позовної вимоги ТОВ "Соколівський КЗ" зазначає наступне.

Згідно митної декларації форми МД-2, наданої позивачем (а.с. 24, 25) в графі 30 "місцезнаходження товарів" зазначено № 901-001-1-1, в той же час в графі 54 "місце та дата" місцем зберігання зазначено: м. Кіровоград, вул. Тореза, буд. 27В, а в графі 14 декларантом зазначено ТОВ "М-Термінал". Вищевказана митна декларація підтверджує лише факт поміщення товару на зберігання до ТОВ "М-Термінал" на склад за адресою: м. Кіровоград, вул. Тореза, буд. 27В, що підтверджується копією договору № 13 відповідального зберігання від 09.12.2015, укладеного між ТОВ "Соколівський КЗ" та ТОВ "М-Термінал" (а.с. 92-94).

Таким чином товар до 10.12.2015 зберігався на митному складі відкритого типу за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21. А з 11.12.2015 на митному складі за адресою м. Кіровоград, вуд. Тореза, буд. 27В, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі (а.с. 95).

У ТОВ "Мастерброк" був дозвіл на експлуатацію митного складу за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 19, тоді як у спірному договорі на митній декларації зазначено, що товар зберігався на митному складі відкритого типу за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21. Відповідно ТОВ "Мастерброк" надавало послуги митного складу без спеціального дозволу, а відтак спірний договір є оспорюваним та підлягає визнанню недійсним в порядку позовного провадження.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що згідно ч. 1 ст. 14 Господарського кодексу України ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування є засобами державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Згідно ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Згідно п. 3.6 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) за змістом ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України є оспорюваним.

Зазначає, що ТОВ "Мастерброк" посилається на ліцензію Митної служби України Серії АВ № 594526 від 09.12.2011, проте на думку позивача за зустрічним позовом, вказана ліцензія не надавала права ТОВ "Мастерброк" здійснювати діяльність як митного складу, оскільки відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 16.07.2012 № 835 затверджено порядок надання складським об'єктам статусу "митний склад", відповідно до якого такий статус підтверджується наказом про прийняття рішення щодо надання дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу. Тобто, підставою для здійснення діяльності митного складу є саме дозвіл у вигляді спеціального наказу.

Також ТОВ "Соколівський КЗ" у зустрічній позовній заяві стверджує, що підприємства як позивача, так і відповідача до серпня 2015 знаходились в групі підприємств "Промислова група Креатив". В зв'язку зі зміною кінцевих (беніфіціарних) власників (контролерів) в підприємствах маслоекстракційного бізнесу, зазначена група розділилась на дві наступні:

1. "Промислова група Креатив", до якої входить ТОВ "Соколівський КЗ";

2. Greenstone, до якої входить ТОВ "Мастерброк".

Разом з компанією ТОВ "Соколівський КЗ" до нових власників відійшов і товар, який зберігався на митному складі, крім того, сам митний склад розташований на території підприємства, яке також відійшло до нових власників. Тобто, ТОВ "Мастерброк", на думку ТОВ "Соколівський КЗ", намагається стягнути з нього плату за зберігання товару на своєму ж складі. В зв'язку з тим, що підприємства позивача та відповідача в період укладення та дії оспорюваного договору знаходились під контролем одного власника, позивач за зустрічним позовом стверджує, що відповідачем за зустрічним позовом штучно створено боргові зобов'язання ТОВ "СКЗ" перед ТОВ "Мастерброк" шляхом підроблення Спірного договору (приблизно в грудні 2015-го або січні 2016-го року).

Крім того, колишній директор ТОВ "СКЗ" (ОСОБА_7П.) до сьогоднішнього дня працює в компанії Greenstone, тобто підпис на Спірному договорі міг бути проставлений в будь-який час.

Також ТОВ "СКЗ" звертає увагу суду на те, що листи-вимоги від 07.12.2015 та 18.12.2015 в прохальній частині містять вимоги здійснити розрахунок за договором № 29-20 від 29.02.2014, тобто не за спірним договором.

18.04.16 представник ТОВ "Соколівський завод" подав клопотання про витребування доказів та призначення судової технічної експертизи. У вказаному клопотанні представник відповідача за первісним позовом просить витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" оригінал договору митного складу № 18/10-20 від 18.12.2014 та долучити його до матеріалів справи.

Представник відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні 18.04.2016 заперечив щодо необхідності проведення експертизи.

У судовому засіданні 18.04.16 судом оглянуто оригінали акту прийому-передачі та договору №18/10-20 від 18.12.14. На документах містяться підписи та печатки сторін. Крім того, на формі ЄУД для розміщення товарів на тимчасове зберігання та уніфікованій митній квитанції МД-1 № 694515 містяться штемпелі митниці за 2014 рік, що спростовує доводи позивача за зустрічним позовом, що вони складені у 2015 році. Таким чином, оскільки вказані оригінали документів вже надані суду для огляду, господарський суд відхиляє клопотання ТОВ "СКЗ" про витребування оригіналу договору №18/10-20 від 18.12.14 у ТОВ "Мастерброк".

Розглядаючи позовні вимоги ТОВ "СКЗ" про визнання недійсним договору № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський Консервний Завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастерброк", господарський суд враховує наступне.

Приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1).

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ч.3).

Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч.4).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обмумовлені ним (ч.5).

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до норм ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Доводи ТОВ "СКЗ" про те, що товар до 10.12.2015 зберігався на митному складі відкритого типу за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21. а з 11.12.2015 на митному складі за адресою м. Кіровоград, вуд. Тореза, буд. 27В, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі (а.с. 95) знайшли своє підтвердження в ході розгляду спору. Разом з тим, господарський суд враховує, що ТОВ "Мастерброк" як раз і вимагає стягнення плати за зберігання товару на митному складі відкритого типу за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21 у період до 10.12.2015 року.

Доводи позивача за первісним позовом про відсутність відповідного дозволу на експлуатацію митного складу за адресою: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду зустрічної позовної заяви.

Так, наявна в матеріалах справи ліцензія Митної служби України Серії АВ № 594526 від 09.12.2011 р. (а.с.11) дійсно підтверджує право товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" здійснювати діяльність митного брокера.

Проте, як вбачається з тексту листа Кіровоградської митниці ДФС № 141/10/11-70-24 від 04.04.2016 (а.с. 106), яким надано відповідь ТОВ "Мастерброк" на його лист від 01.04.2016 року № 156-01 щодо надання складському об'єкту статусу "Митного складу", у заяві ТОВ "Мастерброк" та договорі оренди, які надавались митниці, було зазначено місцезнаходження заявника: Кіровоградська область, м. Кіровоград, просп. Промисловий,19 та місцезнаходження складського об'єкта: м. Кіровоград, просп. Промисловий, 21. При формуванні інформації для внесення до реєстру митних складів посадовою особою митниці було допущено технічну помилку щодо місцезнаходження складського об'єкта, а саме, місце здійснення діяльності зазначено за адресою: Кіровоградська обл., м. Кіровоград, просп. Промисловий, 19.

Також у матеріалах справи наявний витяг з реєстру митних складів номер в реєстру М/0303/V/00, дата внесення інформації до реєстру 13.11.2013 року (а.с.105), в якому зазначено, що дозвіл утримувачу МС - товариству з обмеженою відповідальністю "Мастерброк", надано на підставі наказу Кіровоградської митниці Міндоходів від 06.09.2013 № 126 .

Вказане свідчить, що відповідач за зустрічним позовом мав дозвіл, який отримано ним відповідно до Порядку надання складським обєктам статусу «митний склад» та позбавлення такого статусу, затв. наказом Міністерства фінансів України від 16.07.2012р. № 835.

Згідно вказаного Порядку такий статус підтверджується наказом про прийняття рішення щодо надання дозволу на відкриття та експлуатацію митного складу (п.3.4),

Отже, доводи позивача за первісним позовом щодо укладення відповідачем за зустрічним позовом оспорюваної угоди без наявності відповідного дозволу не відповідають дійсним обставинам справи та є помилковими.

Стосовно доводів позивача за зустрічним позовом про те, що підприємства позивача та відповідача в період укладення та дії Спірного договору знаходились під контролем одного власника та доводів щодо штучного створення боргових зобов'язань ТОВ "СКЗ" перед ТОВ "Мастерброк" шляхом підроблення Спірного договору (приблизно в грудні 2015-го або січні 2016-го року) не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні норм ст.ст. 33.34 ГПК України, а тому не приймаються судом до уваги при вирішенні спору.

Натомість господарський суд враховує, що ОСОБА_3 приймання-передачі від 10.12.2015 (а.с. 26) підписано директором ТОВ "Соколівський КЗ" ОСОБА_8 Цією ж особою підписано і довіреність на ім'я представника ТОВ "Соколівський консервний завод" ОСОБА_2

Таким чином, підписавши вказаний акт, ТОВ "СКЗ" схвалив договір № 18/10-20 від 18.12.2014, оскільки відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому норми даної статті не обмежують дії, що можуть свідчити про схвалення правочину, певним вичерпним колом обставин. Визначальним у вчиненні дій щодо схвалення правочину, вчиненого з перевищенням повноважень, є зміст таких дій, оскільки вони мають свідчити про прийняття правочину до виконання.

Схвалення правочину можливе у різних формах, зокрема, якщо особа, яку представляють, прямо заявила про це в письмовій формі, або ж шляхом вчинення конклюдентних дій, які свідчать про прийняття до виконання правочину (виплата контрагенту грошової суми, прийняття або передання майна, тощо).

Аналогічна правова позиція відображена і Вищим господарським судом України у постанові від 12.01.2011р. № 15/147.

Відповідна правова позиція наведена і в п. 9.2. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.1999р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" у якому зазначено, що наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т.ін.). У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та норми статті 241 ЦК України, спірний договір № 18/10-20 від 18.12.2014 є таким, що схвалений відповідачем за первісним позовом.

Також представник відповідача за первісним позовом просить призначити по справі №912/684/16 судову технічну експертизу договору митного складу № 18/10-20 від 18.12.2014. В обґрунтування вказаного клопотання ТОВ "Соколівський консервний завод" зазначає наступне.

Спірний договір створено ТОВ "Мастерброк" одноособово. Особи, підписи яких наявні на спірному договорі, фактично являються колишніми працівниками (підконтрольними особами) ПрАТ "Креатив", тобто є співробітниками однієї групи компаній, до якої входить Позивач за первісним позовом.

Крім того, відповідач за первісним позовом у судовому засіданні висловив сумніви щодо походження на оспорюваному договорі печатки ТОВ "Соколівський консервний завод" та пояснив суду, що стара печатка не знищувалась, проте існує нова печатка. Вказані доводи відповідача за зустрічним позовом не заперечені та не спростовані представником позивача за первісним позовом.

Господарський суд відхиляє клопотання позивача за зустрічним позовом про призначення судової технічної експертизи договору митного складу № 18/10-20 від 18.12.2014., з огляду на наступне.

Господарський суд погоджується з доводами відповідача за зустрічним позовом, які висловлені в судовому засіданні, що наразі не має можливості встановити, що позивач за зустрічним позовом надасть для проведення експертизи ту саму печатку, яка проставлена на оригіналі оспорюваної угоди, оскільки вже виготовлена інша печатка, виготовлення якої, як і будь-якої кількості інших печаток, не заборонено та не регламентовано.

Крім того, результати вказаної експертизи не можуть мати вирішального правового значення для розгляду спору про визнання оспорюваного правочину недійсним, оскільки в матеріалах справи наявні докази вчинення позивачем за зустрічним позовом дій, направлених на схвалення оспорюваної угоди - отримання вантажу згідно акту приймання-передачі від 10.12.2015 року та підписання вказаного акту директором ОСОБА_8, а доводи щодо штучного створення боргу не підтверджені належними та допустимими доказами, про що вже було зазначено раніше.

Також у судовому засіданні 18.04.16 судом оглянуто оригінали акту прийому-передачі та договору №18/10-20 від 18.12.14. На документах містяться підписи та печатки сторін, а на формі ЄУД для розміщення товарів на тимчасове зберігання та уніфікованій митній квитанції МД-1 № 694515 містяться штемпелі митниці за 2014 рік, що спростовує доводи позивача за зустрічним позовом, що вони складені у 2015 році.

Доводи позивача за зустрічним позовом щодо зазначення у вимозі іншого договору не мають вирішального правового значення ні для первісного, ні для зустрічного позову, оскільки у справі наявний лист № 18/01-20 від 18.11.2015 року, на який міститься посилання і в листах-вимогах від 07.12.2015р. та від 16.12.2015р. Згідно вказаного листа позивач за первісним позовом наполягав, що ТОВ "Соколівський консервний завод" необхідно сплатити та користь "Мастерброк" плату за зберігання вантажу на складі згідно рахунку, що додавався до вказаного листа.

Крім того, за потреби, відповідач за первісним позовом мав змогу звернутися до ТОВ "Мастерброк" за відповідними уточненнями. Проте доказів вчинення таких дій господарському суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014, відмовляє у задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання недійсним договору № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський Консервний Завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" та відповідно задовольняє вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський Консервний Завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" 385 192,48 грн. повністю.

Відповідно до норм ст. 44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за первісним позовом покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом, оскільки суд відмовив в задовленні позивачу за зустрічним позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33,34,44, 49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод"( , село Соколівське, Кіровоградський район, Кіровоградська область, 27641) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк", ідентифікаційний (код 37709221, вул. Ельворті, 5 офіс 30, м. Кіровоград, Кіровоградська область, 25002) заборгованість в сумі 385 192,48 грн. та судовий збір в сумі 5777,89 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський КЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" про визнання недійсним договору № 18/10-20 на послуги митно-ліцензійного складу від 18.12.2014 відмовити повністю.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 25.04.2016.

Суддя Т. В. Макаренко