ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р.Справа № 916/403/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: адвокат ОСОБА_2 /договір про надання правової допомоги/;

Від відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім Бетонекс-Буд до торгово-виробничого приватного підприємства „Маяк про стягнення 108 000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий дім Бетонекс-Буд (далі по тексту ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до торгово-виробничого приватного підприємства „Маяк (далі по тексту ТВПП „Маяк) про стягнення штрафу в сумі 108 000,00 грн., обгрунтовуючи заявлені вимоги фактом невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором поставки № 10 від 12.08.2014р. щодо передання у власність позивача товару, вартість якого була передплачена останнім. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору, до складу яких включити витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень суду під розписку, проте жодного разу його повноважний представник в судові засідання не зявився та про поважні причини неявки суд не повідомив. Оскільки ТВПП „Маяк не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

12.08.2014р. між ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд (Покупець) та ТВПП „Маяк (Постачальник) було укладено договір поставки № 10, у відповідності до п.п. 1.1 1.3 якого (з урахуванням додаткових угод № 1 від 15.08.2014р. та № 2 від 02.02.2015р.) Постачальник зобовязується передати товар в кількості та асортименті, визначеному цим договором, а Покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. Товар, який підлягає поставці за цим договором, є зерном сільськогосподарської культури: кукурудза, українського походження, врожаю 2015 року. Кількість (вага) товару: 600 тонн з допустимим відхиленням +/- 5%.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 5.1, 5.2 договору поставки № 10 від 12.08.2014р. (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.08.2014р.) вартість одиниці товару встановлюється у гривнях та становить 1 500 грн. за 1 тону кукурудзи без урахування ПДВ, що загалом складає 1 080 000 грн. з урахуванням ПДВ. Ціна товару за одиницю є твердою та не підлягає зміні за будь-яких умов. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата товару здійснюється протягом 5 (пяти) банківських днів від дати отримання наступних документів: оригіналу рахунку-фактури на партію товару; підписаний сторонами договір.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з положеннями ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу положень ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із платіжних доручень № 97 від 12.08.2014р., № 98 від 13.08.2014р., № 103 від 19.08.2014р., № 305 від 21.08.2014р., № 309 від 21.08.2014р., на виконання умов договору поставки № 10 від 12.08.2014р. ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд було перераховано на користь ТВПП „Маяк грошові кошти в загальній сумі 1 080 000,00 грн., тобто у повному обсязі здійснено попередню оплату вартості товару, який є предметом даної угод.

В свою чергу, згідно з п.п. 3.2, 3.5, 3.6 договору поставки № 10 від 12.08.2014р. (в редакції додаткової угоди № 2 від 02.02.2015р.) поставка (передача) товару за цим договором полягає у обовязку Постачальника виконати всі формальності та фактичні дії, спрямовані на виникнення у Покупця права власності на товар в пункті поставки. Постачальник зобовязаний здійснити поставку товару не пізніше, ніж до 31 серпня 2015 року включно. Кожна партія товару, що поставляється, повинна супроводжуватись пакетом наступних документів: рахунок-фактура на вартість поставленої партії товару; товарно-транспортна накладна.

Відповідно до ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

В силу положень ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В свою чергу, виходячи з положень ч. 1 ст. 251, ч. 3 ст. 254 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на 31.08.2015р. обовязок ТВПП „Маяк щодо поставки у власність позивача товару, вартість якого у повному обсязі була передплачена останнім, залишався невиконаним, у звязку з чим, господарський суд доходить висновку щодо порушення відповідачем вказаних зобовязань продавця у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виходячи з положень п. 7.1 договору поставки № 10 від 12.08.2014р. у випадку невиконання та/або прострочення поставки товару Постачальник сплачує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 10% від вартості суми невиконаного зобовязання.

З посиланням на наведені умови договору поставки № 10 від 12.08.2014р. позивачем було нараховано ТВПП „Маяк до сплати штраф в сумі 108 000 грн. за порушення останнім власних обовязків передачі у власність позивача товару, вартість якого була сплачена позивачем. Перевіривши розрахунок вказаних штрафних санкцій, заявлених до стягнення, приймаючи до уваги настання обставин, з якими договір повязує можливість їх нарахування, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд про стягнення із відповідача штрафу в сумі 108 000 грн. Викладене має наслідком необхідність задоволення заявленого позову у повному обсязі.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТВПП „Маяк перед ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд зі сплати штрафу в сумі 108 000 грн. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із ТВПП „Маяк на користь ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд штрафу в сумі 108 000 грн. відповідно до ст.ст. 11, 251, 254, 509, 525, 526, 530, 549, 610 612, 629, 662 664, 692, 693, 712 ЦК України, ст. 231 ГК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд виходить із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.09.2013р. між ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд (Клієнт) та адвокатом ОСОБА_2 (Адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги № 23-ПД, у відповідності до умов якого Адвокат приймає на себе обовязки з надання правової допомоги на підставі доручень Клієнта. Зміст конкретного доручення Клієнта про надання правової допомоги Адвокатом та розмір гонорару останнього за його виконання, що підлягає сплаті Клієнтом, визначається сторонами на підставі цього договору шляхом укладання додаткових угод до нього. Договір було укладено терміном до 31.12.2016р.

На підставі додаткової угоди № 4 від 16.02.2016р. до договору про надання правової допомоги № 23-ПД від 12.09.2013р. сторонами було погоджено, що Клієнт доручає Адвокатові надати правову допомогу з захисту прав та інтересів Клієнта, їх поновлення у взаємовідносинах Клієнта з ТВПП „Маяк у звязку із стягненням з останнього сум штрафних санкцій за невиконання зобовязання щодо поставки товару (зерна сільськогосподарської культури кукурудза) за договором поставки № 10 від 12.08.2014р. (з подальшими змінами та доповненнями), зокрема, але не виключно, Клієнт доручає Адвокату скласти позовну заяву, забезпечити формування належних додатків до позовної заяви (доказів) таким чином, що позовна заява буде прийнята судом, а провадження порушеним, а також скласти та подати всі необхідні клопотання від імені та в інтересах Клієнта безпосередньо до суду, надати письмові, додаткові пояснення за потреби, здійснити інші дії, в тому числі фактичні та/чи процесуальні, які будуть необхідні для отримання Клієнтом позитивного рішення, тощо, з правом підпису всіх необхідних процесуальних документів. Гонорар Адвоката за надання ним правової допомоги відповідно до цієї додаткової угоди складає 10 000 грн. та має бути сплачений Клієнтом не пізніше ніж до моменту вирішення господарської справи судом за позовом Клієнта до ТВПП „Маяк про стягнення грошових коштів.

При цьому, як свідчать матеріали справи, а саме платіжне доручення № 3963 від 01.03.2016р. та квитанція до прибуткового касового ордера № 16 від 10.03.2016р., ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд було сплачено на користь адвоката ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 грн. в якості плати за надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зміст договору про надання правової допомоги № 23-ПД від 12.09.2013р. та додаткової угоди № 4 від 16.02.2016р. до нього, господарський суд визнає обґрунтованим та доведеним факт понесення відповідачем витрат на оплату послуг адвоката, повязаних із розглядом даної справи в сумі 10 000 грн. При цьому, суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є розумним та співрозмірним із змістом правової допомоги, надання якої є необхідним для захисту інтересів відповідача.

Положеннями ст. 49 ГПК України передбачено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

За таких обставин, приймаючи до уваги задоволення заявлених ТОВ „Торговий дім Бетонекс-Буд позовних вимог у повному обсязі, господарський суд покладає на відповідача витрати позивача на надання правової допомоги адвоката у повному обсязі на суму 10 000 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору також покладаються на відповідача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України у звязку із задоволенням заявленого позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з торгово-виробничого приватного підприємства „Маяк /66300, Одеська область, м. Котовськ, площа Базарна, 2, ідентифікаційний код 21005770/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім Бетонекс-Буд /65012, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, офіс 518, ідентифікаційний код 36518734/ штраф в сумі 108 000 грн. 00 коп. /сто вісім тисяч грн. 00 коп./, судовий збір в сумі 1 620 грн. 00 коп. /одна тисяча шістсот двадцять грн. 00 коп./, витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 грн. 00 коп. /десять тисяч грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 25.04.2016р.

Суддя С.П. Желєзна