ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р.Справа № 922/924/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "КЛС-Груп Україна", м. Дніпропетровськ
до ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року до суду звернулось ТОВ" КЛС - Груп Україна" ( надалі - позивач ) та просить стягнути з ТОВ "Спецбудмонтаж-Україна" ( надалі - відповідач ) суму основного боргу - 51599,39 грн., пені - 3880,55 грн., 3 % річних - 1251,1 1грн.. індекс інфляції - 1427,72 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору субпідряду № 010804-15 від 08.04.2015 року до договору підряду № 12-09/12 від 12.09.2012 року в частині не виконання порядку розрахунків за виконані роботи.

Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки позивачем порушений п. 3.5 договору субпідряду № 010804-14 від 08.04.2015 року в частині не надання позивачем документації, яка б підтвердила якість використаних матеріалів для будівельних робіт. Як пояснив відповідач, вказану документацію йому необхідно передати Замовнику робіт "Цеппелін Україна ТОВ".

У відповідності до ст. 11 Закону України ""Про технічні регламенти та оцінку відповідності", відповідність продукції вимогам технічних регламентів може бути забезпечена шляхом застосування національних стандартів та/або технічних специфікацій, посилання на які містяться у відповідних технічних регламентах. У технічному регламенті зазначається, чи відповідність продукції таким національним стандартам та/або технічним специфікаціям є єдиним способом, чи одним із способів задоволення відповідних вимог технічного регламенту.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

08.04.2015 року між ТОВ" Спецбудмонтаж- Україна" та ТОВ" КЛС_Групп" був укладений договір субпідряду № 010804-15 до договору підряду № 12-09/12 від 12.09.2012 року.

Сторони погодили наступний порядок проведення розрахунків по даному договору, а саме : по даному договору Підрядник сплачує Субпідряднику передплату в розмірі 100% вартості матеріалів, витратних матеріалів, транспортних витрат та 12 % вартості робіт в сумі 600 000,00 грн., ( в т.ч. ПДВ 20 % - 100 000,00, на протязі 1 (одного ) банківського дня з моменту підписання сторонами договору та отримання від Субпідрядника рахунку на оплату ( п. 3.3.1 договору).

По даному договору Підрядник сплачує Субпідряднику передплату в розмірі 100% вартості коштів на відрядження та 38 % вартості робіт, в сумі 98 950,06 грн. , в т.ч. ПДВ 16491,68 грн. за 3 (три) календарних дня до початку виробних робіт на протязі 1 (одного) банківського дня з моменту отримання від Субпідрядника рахунку на оплату ( п.3.3.2).

Кінцевий розрахунок з Субпідрядником ( позивачем по справі) за виконані роботи, передбачені даним договором , Підрядник здійснює після надання Субпідрядником документації, яка підтверджує якість використаних матеріалів, передачі виконавчої документації в повному обсязі, на протязі 7 (семи) робочих днів після підписання Акта приймання - передачі виконаних робіт, але не пізніше 29-го числа поточного місяця після виконаних робіт ( 3.5 договору) .

На виконання умов договору відповідач перерахував позивачеві передплату за будівельно-монтажні роботи суму у розмірі 600 000,00 грн. та 98950,06 грн. ( а.с.25-26).

22.05.2015 року сторони підписали акт за № 1 здачі-приймання виконаних робіт за травень 2015 року на загальну суму 750 549,39 грн., сплачено відповідачем було 698 950,06 грн., що підтверджується банківськими виписками. Отже , за відповідачем, як стверджує позивач рахується сума заборгованості, яка складає 51 599,33 грн.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з вимогами статті 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як Генеральний підрядник, а перед субпідрядником як Замовник.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до вимог частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов*язаний прийняту роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

По даному договору субпідряду відповідач доручив, а позивач зобов*язався в установлений даним договором строк по завданню відповідача виконати будівельно-монтажні роботи по обладнанню покриття "Анкофлор УТ" на об*єкті Замовника, а останній зобов*язався прийняти належно виконані підрядні роботи та оплатити їх, в порядку, передбаченому даним договором ( п. 1.1 договору).

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, надавши в судовому засіданні письмові пояснення ( вх. № 13627 від 22.04.2016 року). До пояснень, позивач надає чотири сертифіката якості за №№ 000000801 від 27.02.2015 року, 000000823 від 07.04.2015 року, 000000833 від 1704.2015 року, 000000785 від 09.02.2015 року, які підтверджують якість композиційного матеріалу Анкопласт Е 3011, який був використаний у будівельних роботах . Як пояснив представник позивача, вказані акти були своєчасно передані відповідачеві .

Відповідач в судовому засіданні надав доповнення до відзиву на позов , та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, з посилання на порушення позивачем п. 3.2 договору за № 010804-15 від 08.04.2015 року, а саме не передання документація, яка підтверджує якість використаних матеріалів і передання позивачем відповідачу виконавчої документації у повному обсязі. Доказів передання сертифікатів, позивачем надано не було.

Загальні умови укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668. Пунктом 31 зазначених Загальних умов встановлено, що "Підрядник зобов*язаний забезпечити ведення та передачу Замовнику в установленому порядку документів про виконання договору підряду."

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов*язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не були виконані умови договору субпідряду за № 010804-15 від 08.04.2015 року в частині не передання в установленому порядку документів про виконання договору підряду, а саме документів (сертифікатів), які підтверджують якість використаних матеріалів, за таких обставин та враховуючи не доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягаючими задоволенню .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 26.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_3