КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"18" квітня 2016 р. Справа №911/2553/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Шипка В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.03.2016 року

у справі № 911/2553/15 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Тельбі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрхарчпродсервіс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/2553/15 заяву ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання кредиторський вимог на суму 458 406,83 грн. повернуто заявнику без розгляд у зв'язку з відмовою у задоволенні клопотання ДПІ про звільнення від сплати судового збору.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/2553/15 про повернення заяви з кредиторськими вимогами без розгляду та прийняти нове рішення, яким направити вказану заяву до місцевого господарського суду на розгляд.

При цьому скаржник звернувся з клопотанням про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Шипко В.В.

Розглянувши апеляційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, статтю 5 Закону України „Про судовий збір" викладено в новій редакції, відповідно до якої органи ДПІ позбавлено пільг щодо сплати судового збору.

Так, підпунктами 8-10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення провадження у справі про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство або визнання її недійсною.

Ставки судового збору з апеляційних і касаційних скарг, що подаються на судове рішення, винесених у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційної скарги - 120 відсотків, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 09.11.2015 року № 01-06/2093/15 „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 року № 484-VIII).

Відповідно до підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" за подання заяви з грошовими вимогами до боржника сплачується судовий збір у сумі 2 розмірів мінімальної заробітної плати, яка з 01.01.2016 року становить 1 378,00 грн.

Таким чином, скаржником за подання вказаної апеляційної скарги повинно бути сплачено 3031.60 грн. (110% від 2 розмірів мінімальної заробітної плати за подання заяви з грошовими вимогами до боржника).

Проте, звертаючись до суду апеляційної інстанції скаржником разом з апеляційною скаргою подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на відсутність можливості сплатити судовий збір у зв'язку з тим, що кошторис даного податкового органу на 2016 рік не затверджений.

Розглянувши вказане клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Так, відповідно до норм ст. 8 Закону України „Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

Проте, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (абз. 2 п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, скаржником при зверненні з відповідним клопотанням про звільнення його від сплати судового збору в порушення норм ст.ст. 33, 34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в заяві обставин - скрутного матеріального становища, що унеможливлюють сплату судового збору, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для звільнення ДПІ від сплати судового збору, а відтак заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, в силу п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду Київської області від 15.03.2016 року Київським апеляційним господарським судом до апеляційного провадження не приймається і повертається з доданими до неї документами скаржнику без розгляду.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 95 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

За приписами ст. 1 Закону про банкрутство сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут); учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Так, скаржником до апеляційної скарги додано докази її направлення боржнику - ТОВ „Укрхарчпродсервіс" та ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Демчану О.І.

Проте, в порушення вимог ст.ст. 94 та 95 ГПК України скаржником не додано доказів надсилання копії скарги та доданих до неї документів кредиторам у справі, вимоги яких визнано ухвалою попереднього засідання від 12.10.2015 року, зокрема ТОВ „Тельбі" та Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що в свою чергу є підставою для повернення апеляційної скарги на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 94 ГПК України апеляційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником.

У відповідності ч. 1, 3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

З матеріалів апеляційної скарги б/н від 28.03.2016 року вбачається, що її підписано представником ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3

В якості доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 підписувати зазначену апеляційну скаргу скаржником додано належним чином завірену копію довіреності б/н від 17.02.2015 року на представництво інтересів ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Проте, як встановлено колегією суддів, довіреність б/н від 17.02.2015 року на ім'я ОСОБА_3 видана без права передовіри іншій особі та дійсна протягом одного року (до 17.02.2016 року), тобто на момент підписання апеляційної скарги термін дії зазначеної довіреності закінчився.

Згідно ч. 1 ст. 247 Цивільного кодексу України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі закінчення строку довіреності.

За таких обставин, оскільки вказану апеляційну скаргу підписано особою без відповідних на те повноважень, то в силу п. 1 ч. 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом.

Згідно з ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подано повторно.

Оскільки апеляційна скарга повертається на підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження на даний час не розглядається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 86, 94 та п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 97, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/2553/15.

2. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу господарського суду Київської області від 15.03.2016 року у справі № 911/2553/15 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

3. Матеріали справи № 911/2553/15 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.В. Шипко