ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.04.16р. Справа № 910/6296/16

Суддя Колісник І.І. , розглянувши матеріали

за позовом Центрального парку культури і відпочинку м. Києва, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полумонокок", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 419 830,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Центральний парк культури і відпочинку м. Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полумонокок" заборгованості з орендної плати у сумі 1 419 830,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором № 1998 від 28.08.2015 року про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

На підставі статті 15 Господарського процесуального кодексу України ухвалою господарського суду міста Києва від 07.04.2016 року позовну заяву з доданими до неї документами передано за територіальною підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області у зв'язку з тим, що за даними інформаційного ресурсу ЄДР (http://irc.gov.ua/ua) на час подання позову до суду адресою реєстрації відповідача є: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вул. Чкалова, буд. 44.

До господарського суду Дніпропетровської області позовна заява з доданими до неї додатками надійшла 13.04.2016 року.

Позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Згідно з частиною першою статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 61 "Правил надання послуг поштового звязку" передбачено, що належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, є примірник опису вкладення, із підписом працівника поштового звязку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового відділення.

На підтвердження відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем наданий опис вкладення від 05.04.2016 року (шрихкодовий ідентифікатор - 847) з якого вбачається, що копія позовної заяви з додатками була надіслана відповідачеві за адресою, зазначеною у позові: "03150, м. Київ, вул. Чигоріна, 55".

За даними з офіційного веб-сайту Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" станом на 18.04.2016 року відправлена кореспонденція адресатом не отримана.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на запит господарського суду Дніпропетровської області станом на 13.04.2016 року відповідач знаходиться за адресою: "49000, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Чкалова, буд. 44".

Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви за офіційною загальнодоступною адресою місцезнаходження відповідача.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За змістом статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1550 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 8,29 гривні, з 1 травня - 8,69 гривні, з 1 грудня - 9,29 гривні.

За таких обставин та з урахуванням ціни позову судовий збір за подання позову має бути сплачений у сумі 21 297,45 грн. (1 419 830,30 х 1,5% = 21 297,45).

Позивачем не надано доказів сплати судового збору.

Натомість до позовної заяви позивачем додано клопотання № 54/03 від 29.03.2016 року про відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення, яке обґрунтоване відсутністю грошових коштів на банківському рахунку підприємства та арештом коштів у межах виконавчих проваджень стосовно позивача.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому слід враховувати приписи пункту 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" за змістом якого єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, вирішення судом питання про відстрочення сплати судового збору можливе за наявності доказів з боку позивача на підтвердження його неналежного майнового стану, що перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

На підтвердження неналежного майнового стану позивач надав довідку ПАТ "Укрсоцбанк" про те, що станом на 24.03.2016 року залишок коштів на його поточному рахунку складає 0,34 грн. При цьому доказів про те, що цей рахунок у позивача є єдиним не надано. Долучені позивачем копії постанов державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 09.03.2016 року та від 17.03.2016 року про відкриття виконавчих проваджень за наказами господарського суду міста Києва №910/18417/15 від 16.10.2015 року та № 910/18418/15 від 12.02.2016 року не містять даних про арешт коштів позивача, на що він посилається у своєму клопотанні. Відсутня така інформація також і на офіційному веб-сайті Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Викладене свідчить про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження фінансового стану позивачем не надано.

За таких обставин подане клопотання позивача з долученим до нього обгрунтуванням не може вважатися підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки за статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Позивач є суб'єктом господарювання, який здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку.

Пунктом 4 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Разом з тим подане позивачем клопотання з документальним обгрунтуванням не долучено у якості додатків до позову на адресу відповідача, у той час як такі документи були долучені до позову на адресу суду. Викладене є порушенням вимог частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України і відповідно до пункту 6 частини першої статті 63 цього Кодексу є підставою для повернення позову без розгляду.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України (стаття 56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

За таких обставин право на справедливий суд, яке передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе, серед іншого, обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з усіма додатками. При цьому таке інформування має бути здійснене позивачем до порушення судом провадження у справі.

З огляду на викладене порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку не буде відповідати статті 6 вказаної Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 04.12.2012 року у справі № 5/5005/7237/2012, оцінка судом виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Тому суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 4, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 18.04.2016 року та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня, наступного за днем її прийняття.

Додатки: позовна заява з додатками на 38-ми арк., конверт.

Суддя ОСОБА_1