ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р.Справа № 923/1758/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Л. Воронюка

М.А. Мирошниченка

При секретарі Є.О. Бендерук

За участю представників учасників провадження:

Від ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Інші представники учасників провадження в судове засідання не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу господарського суду Херсонської області

від 11.03.2016 р.

у справі №923/1758/15

за заявою ОСОБА_4

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Екотерм"

про банкрутство

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22 жовтня 2015 року була прийнята заява гр. ОСОБА_4 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Херсон-Екотерм» (в подальшому за текстом - ТОВ «Херсон-Екотерм»)

02 листопада 2015 року господарським судом Херсонської області ухвалено порушити провадження у справі про банкрутство ТОВ «Херсон-Екотерм» за загальною процедурою, передбаченою Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), визнані грошові вимоги ініціюючого кредитора, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна ТОВ «Херсон-Екотерм» призначений арбітражний керуючий Кириченко К.І. (свідоцтво НОМЕР_1 від 07.11.2014 р.), якому встановлено оплату послуг за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати за кожен місяць виконання ним повноважень, шляхом авансування її ініціюючим кредитором.

Оголошення про порушення справи про банкрутство відносно ТОВ «Херсон-Екотерм» оприлюднене на сайті Вищого господарського суду України 04 листопада 2015 року.

14 грудня 2015 року гр. ОСОБА_2 звернувся до господарського суду із заявою про визнання його грошових вимог в сумі 9 557 723,56 грн. боргу та 2436 грн. судового збору, зазначаючи, що він є забезпеченим кредитором ТОВ «Херсон-Екотерм» на підставі договору позики від 23.05.2014 р., укладеного із гр. ОСОБА_6, договору поруки від 23.05.2014 р., укладеного між гр. ОСОБА_2 та ТОВ «Херсон-Екотерм», а також договору іпотеки від 23.05.2014 р., зареєстрованим у реєстрі за № 483, укладеного між заявником та боржником.

Натомість, 11 січня 2016 року розпорядником майна повідомлено гр. ОСОБА_2 про відсутність правових підстав для його включення до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.03.2016 р. (суддя Сулімовська М.Б.) крім іншого, відхилені вимоги гр. ОСОБА_2 в сумі 9 557 723,56 грн.. Зобов'язано розпорядника майна Кириченка К.І. внести окремо в реєстр вимог кредиторів вимоги, що забезпечені заставою майна боржника, а саме вимоги гр. ОСОБА_2 в сумі 4 633 248,04 грн., а також внести в реєстр вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом застави.

Не погоджуючись із даним судовим рішенням в частині визнання грошових вимог, гр. ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його у цій частині скасувати, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки законодавство про банкрутство не пов'язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Скаржник зазначає, що дійсна вартість предмета іпотеки за наслідком його продажу, після чого вимоги, які не забезпечені іпотекою, переходять до 4 черги вимог кредиторів або погашаються, якщо боржник у справі є майновим поручителем особи, яка отримувала позику.

В відзиві на апеляційну скаргу розпорядник майна Кириченко К.І. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення як необґрунтовану та безпідставну, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних під став.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2014 року між гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_6 був укладений договір позики, за умови якого останньому було надано безпроцентну позику в сумі 436 000 доларів США із встановленням сторонами графіку погашення позики певними частинами у строк до 23.05.2015 р.

Пунктом 3 зазначеного договору позики передбачено, що в якості забезпечення виконання своїх зобов'язань за цим договором позивачальник зобов'язаний забезпечити передачу позикодавцеві нерухоме майно: торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання загальною площею 1973,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ТОВ «Херсон-Екотерм» на праві власності.

У забезпечення виконання гр. ОСОБА_6 своїх зобов'язань за вказаним договором позики, 23 травня 2014 року між гр. ОСОБА_2 та ТОВ «Херсон-Екотерм» був укладений договір поруки, за умовами якого товариство виступило майновим поручителем.

23 травня 2014 року між гр. ОСОБА_2 та ТОВ «Херсон-Екотерм» був укладений договір іпотеки, відповідно до якого з метою належного виконання гр. ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором позики від 23.05.2014 р.. ТОВ «Херсон-Екотерм» передало в іпотеку гр. ОСОБА_2 нерухоме майно: торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання загальною площею 1973,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Виходячи з пунктів 1.3, 1.4 договору, визначення вартості предмету іпотеки здійснено на підставі балансової довідки про вартість № 1 від 22.05.2014 р., виданої ТОВ «Херсон-Екотерм», та становить 4 633 248,04 грн.

У відповідності до п. 5 договору позики від 23.05.2014 р. за прострочення повернення позики позивальник повинен сплатити позикодавцеві штраф в розмірі 30 % від суми простроченого зобов'язання.

Свої зобов'язання з погашення заборгованості за договором позики від 23.05.2014 р. гр. ОСОБА_6 не виконав, вимоги гр. ОСОБА_2 про погашення боргу залишені без задоволення. Сума основного боргу становить 436 000 доларів США. Окрім цього, гр. ОСОБА_2 нараховано згідно до п. 5 договору позики штраф в сумі 130 800 доларів США. Отже, загальна сума заборгованості на день подачі гр. ОСОБА_2 заяви про визнання грошових вимог становить 14 190 971,60 грн., у тому числі 10 916 132 грн. основного боргу та 3 274 839,60 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п.п.3.1 договору поруки та п.5 договору позики.

В той же час, гр. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що станом на день звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог, ним було частково задоволено свої вимоги в сумі 4 633 248,04 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання, загальною площею 1973,1 кв.м., що розташований за адресою м. Херсон, вул. Тираспольська, буд.31, у зв'язку з чим просить визнати залишок несплаченої заборгованості за договором поруки в сумі 9 557 723,56 грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2016 р. у справі № 668/7943/15-ц договір поруки від 23.05.2014 р., укладений між гр. ОСОБА_2 та ТОВ «Херсон-Екотерм» визнаний недійсним.

Виносячи оскаржувану ухвалу в частині відмови у визнання грошових вимог гр. ОСОБА_2 в сумі 9 557 723,56 грн. та зобов'язуючи розпорядника майна включити вимоги в сумі 4633 248,04 грн., що забезпечені заставою, місцевий господарський суд виходив з того, що договір поруки, яким обґрунтовані вимоги гр. ОСОБА_2 визнаний недійсним. Між тим, суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «Херсон-Екотерм» виступив майновим поручителем згідно із договором іпотеки від 23.05.2014 р., а тому з урахуванням приписів ч. 8 ст.23 Закону про банкрутство, окремо в реєстр вимог кредиторів мають бути внесені вимоги в сумі 4 633 248,04 грн. як такі, що забезпечені майном боржника.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія доходить до висновку, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи та ним дана належна юридична оцінка із застосуванням належних норм матеріального права.

Посилання гр. ОСОБА_2 на помилковість визнання його вимог лише в сумі 4 633 248,04 грн. як такі, що забезпечені майном боржника, колегія суддів вважає неспроможними.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, притриманням, завдатком.

Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Аналогічні положення містить частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку».

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобов'язань, тому норми, які регулюють поруку (статті 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-109цс14.

Згідно із частиною 1 статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Положеннями статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Виходячи із аналізу зазначених норм законодавства, майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені іпотекою майна, що належить на праві власності майновому поручителю, відповідають перед кредитором солідарно, при цьому, останній відповідає в межах узятих на себе зобов'язань перед іпотекодержателем.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова ВСУ від 03 червня 2014 року у справі № 3-24гс14).

Як роз'яснено у п. 21 листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. за № 01-06/606/2013, у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Тобто, до розміру вимог кредитора повинно враховуватися не боргові зобов'язання та інші фактичні вимоги, а лише вимоги у межах узгодженої вартості предмета іпотеки.

Такий правовий висновок наведений у постановах Вищого господарського суду України від 03 листопада 2015 року у справі № 5006/27/174б/2012, від 21 січня 2016 року у справі № 924/159/14, від 09 лютого 2016 року у справі № 911/3848/15, від 15 березня 2016 року у справі №926/767-б/15 .

За таких обставин, судова колегія вважає, що достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду Херсонської області, в оскаржуваній частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу гр. ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 11.03.2016 р. в частинах відхилення та визнання вимог гр. ОСОБА_2 по справі № 923/1758/15 - без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя М.А. Мирошниченко