РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016Справа №910/24010/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор»
простягнення 8908147 дол США 31 цент; 52267892 грн. 75 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Демченко О.В. - представник за довіреністю № 643 від 21.03.2016;

відповідач: Чугунов М.В. - представник за довіреністю б/н від 31.12.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.09.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» про стягнення 11375308 доларів США 26 центів, з яких 7509583 дол США 33 центи заборгованості за кредитом, 1116424 дол США 68 центів заборгованості за процентами за користування кредитом, 241821 дол США 19 центів пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 2225339 дол США 86 центів пені за несвоєчасне повернення кредиту, 262835 дол США 42 центи 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту та 19303 дол США 88 центів 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011, не повернув позивачу наданий кредит, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 7509583 дол США 33 центи. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не у повному обсязі сплатив позивачу проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1116424 дол США 68 центів. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2225339 дол США 86 центів та пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 241821 дол США 09 центів. Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 262835 дол США 42 центи за несвоєчасну сплату кредиту та 3% річних у розмірі 19303 дол США 88 центів за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2015 порушено провадження у справі № 910/24010/15; розгляд справи призначено на 09.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 26.10.2015.

У судовому засіданні 26.10.2015 представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у позивача для огляду у судовому засіданні оригінал Кредитного спірного договору з усіма додатками; оригінали платіжних документів (меморіальні ордери, виписки по особовим рахункам з установи банку), які підтверджують перерахування банком відповідачу коштів, що заявляються до стягнення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2015, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів; зобов'язано позивача надати суду оригінал Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 та всіх додатків до нього для огляду у судовому засіданні, оригінали документів, які підтверджують перерахування відповідачу грошових коштів (меморіальні ордери, виписки по особовим рахункам) для огляду у судовому засіданні; відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 06.11.2015.

03.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке було задоволено судом.

06.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач, зокрема, зазначив, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується факт надання кредиту Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа».

06.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міст Києва від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

06.11.2015 та 13.11.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи, в яких відповідач просив суд призначити у справі № 910/24010/15 судово-економічну експертизу; на розгляд експерта поставити питання: 1) чи підтверджується документально розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, щодо нарахування позивачем суми заборгованості за тілом кредиту згідно умов Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 станом на 08.09.2015; 2) чи підтверджується документально розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, щодо нарахування позивачем суми заборгованості по процентам за користування кредитом згідно з умовами Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 станом на 08.09.2015; 3) чи підтверджується документально розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, щодо нарахування позивачем пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом згідно з умовами Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 станом на 08.09.2015; 4) чи підтверджується документально розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, щодо нарахування позивачем суми заборгованості по інфляційним збиткам згідно з умовами Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 станом на 08.09.2015; 5) чи підтверджується документально заборгованість по тілу кредиту, процентам, пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, інфляційним збиткам згідно з умовами Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 станом на 08.09.2015; 6) якщо наведені позивачем розрахунки заборгованості неправильні - навести правильний розрахунок за спірний період із визначенням суми заборгованості за кредитом, процентами, пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, інфляційним збиткам станом на 08.09.2015.

У судовому засіданні 06.11.2015, розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд не прийняв його до розгляду у зв'язку з необґрунтованістю, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права відповідача на подання відповідного клопотання, а залишення позову без розгляду є виключною компетенцією суду.

У судовому засіданні 06.11.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 13.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 призначено у справі № 910/24010/15 судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі № 910/24010/15 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 6) судової економічної експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2016 поновлено провадження у справі № 910/24010/15 для розгляду клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи у справі № 910/24010/15; задоволено клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Пирожнікової Т.Л. про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи у справі № 910/24010/15; зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в строк до 31.01.2016 надати суду документи, які вказані судовим експертом у клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2016 зупинено провадження у справі № 910/24010/15 до проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи), що призначена ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 у справі № 910/24010/15, та повернення матеріалів справи до суду.

11.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.01.2016, які були надіслані судом до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

23.03.2016 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повернулись матеріали справи № 910/24010/15 та повідомлення т.в.о. директора інституту Голікової Т.Д. про залишення без виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 у зв'язку з непроведенням відповідачем попередньої оплати вартості експертизи у справі № 910/24010/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 поновлено провадження у справі № 910/24010/15; розгляд справи призначено на 15.04.2016.

15.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій відповідач визнав у повному обсязі позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Крім того, у вказаній заяві відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, на підставі ст. 233 Господарського кодексу України, та відстрочити виконання рішення строком на 1 рік та 6 місяців з дня набранням рішення законної сили.

У судовому засіданні 15.04.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 19.04.2016.

У судовому засіданні 19.04.2016 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 7509583 дол США 33 центи заборгованості за кредитом, 1116424 дол США 68 центів заборгованості за процентами, 262835 дол США 42 центів 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, 19303 дол США 88 центів 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 5123086 грн. 44 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів та 47144806 грн. 31 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Дослідивши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вона не змінює розмір, предмет та підставу позову, а позивачем було уточнено розрахунок пені, зазначивши її розрахунок у гривні, у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 19.04.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.04.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги визнав.

У судовому засіданні 19.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа» (позичальник) укладено Кредитний договір № 149-2011, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину договору.

Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 65000000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.1.2 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 термін остаточного повернення кредиту - 28.06.2012 включно.

Згідно з п. 1.1.3 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 процентна ставка за користування кредитом становить 16% річних.

Згідно з п.п. 1.1.4 та 1.1.5 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 надання кредиту буде здійснюватися у повному обсязі або окремими частинами; кожна наступна видача траншу здійснюється межах вільного залишку суми кредиту, визначеної у п. 1.1.1 цього договору, з урахуванням а. 1.1.4 цього договору. Надання кредиту здійснюється на підставі письмового повідомлення позичальником кредитодавця про свій намір отримати черговий транш кредиту із зазначенням його суми та терміну користування не пізніше ніж за 3 банківські дні до бажаної дати отримання кредиту за умови укладення додаткової угоди відповідно до п. 2.4 цього договору.

Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 повернення кредиту здійснюється згідно з наступним графіком зниження заборгованості за кредитним договором: 30.04.2012 - 21670000 грн. 00 коп.; 31.05.2012 - 21670000 грн. 00 коп.; 28.06.2012 - 21660000 грн. 00 коп.

Згідно з п. 2.6.1 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 проценти за користування траншем нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення траншу (в тому числі і за період прострочення погашення траншу).

Відповідно до п. 2.6.2 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 проценти за користування траншем нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно з п. 1.1.3 цього договору.

Відповідно до п. 2.6.3 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 проценти за користування траншем нараховуються щомісячно за поточний календарний місяць.

Згідно з п.п. 2.6.4, 2.6.5, 2.6.6, 2.6.7 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 проценти за користування траншем нараховуються на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за траншем; проценти за користування траншем нараховуються виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році та календарна кількість днів у місяці; проценти за користування траншем нараховуються у валюті кредиту; проценти за користування траншем нараховуються виходячи із умови, що враховується перший день зарахування траншу на поточний рахунок позичальника та/або перерахування траншу по контрактах, що кредитуються, і не враховується останній день терміну користування кредитом/траншем.

Відповідно до п. 2.7.1 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 проценти, нараховані за місяць відповідно до п. 2.6 цього договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Згідно з п. 2.8 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів за його використання, кошти, в першу чергу, спрямовуються на сплату прострочених процентів за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.12 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011погашення заборгованості позичальником за цим договором здійснюється в наступній черговості: проценти за користування кредитом, прострочені до сплати на строк понад 31 день; комісії за договором, прострочені до сплати на строк понад 31 день; проценти за користування кредитом, прострочені до сплати понад 31 день; прострочена до повернення частина кредиту; строкові проценти за користування кредитом; строкові комісії за договором; сума основного боргу за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів та штрафи за порушення інших умов договору.

Додатковою угодою № 5/1 від 04.04.2012 до Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 сторони погодили, що на виконання умов кредитного договору кредитодавець надає позичальнику транш кредиту у сумі 7500000 дол США 00 центів зі сплатою 11,5% на термін по 28.06.2012.

Договором про внесення змін від 27.06.2013 сторони внесли зміни до п. 1.1.2 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011, зазначивши, що кінцевим терміном погашення кредиту є 26.06.2014.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено, що 05.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» (новий позичальник) укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 (договору).

Відповідно до п. 1 Договору про внесення змін від 05.11.2013 на підставі даного договору про внесення змін та у відповідності з положеннями ст. 520 Цивільного кодексу України здійснюється заміна сторонами - позичальника у договорі, у зв'язку з чим всі права та обов'язки позичальника за договором, які існують на момент укладення даного договору про внесення змін, переходять від позичальника до нового позичальника з моменту вступу даного договору про внесення змін в силу.

Відповідно до п. 2 Договору про внесення змін від 05.11.2013 на підставі цього договору про внесення змін до нового позичальника від позичальника переходять зобов'язання щодо сплати на користь кредитора кредиту, а також зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом, комісії, пеню, штрафи та інші платежі, передбачені договором, виконувати всі інші обов'язки, покладені на позичальника згідно з умовами договору. Порядок, розміри та строки виконання зобов'язань зі сплати новим позичальником кредитору кредиту та інших платежів визначено договором.

Згідно з п. 3 Договору про внесення змін від 05.11.2013 загальна сума зобов'язань за договором, що переходять до нового позичальника, станом на дату укладення цього договору про внесення змін становить 7509583 дол США 33 центи, що в еквіваленті становить 60024099 грн. 56 коп.

Згідно з п. 5 Договору про внесення змін від 05.11.2013 разом із підписанням цього договору про внесення змін позичальник передає новому позичальнику документи (оригінали, копії, засвідчені підписом уповноваженої особи позичальника та його печаткою, або нотаріально), що засвідчують обов'язки, що передаються за договором, та інформацію, яка є важливою для виконання цих обов'язків.

Згідно з п. 7 Договору про внесення змін від 05.11.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» з моменту вступу в силу даного договору про внесення змін вважається стороною договору (Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011) і для цілей подальших взаємовідносин між його сторонами буде надалі для його цілей іменуватись «позичальник».

Відповідно до п. 8 Договору про внесення змін від 05.11.2013 кредитор та новий позичальник домовились викласти п.п. 1.1 та 1.2 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 у наступній редакції: « 1.1. Відповідно до умов цього договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 7509583 дол США 33 центи, що в еквіваленті становить 60024099 грн. 56 коп., а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. 1.2. Процента ставка за користування кредитом становить 12%».

Відповідно до п. 9 Договору про внесення змін від 05.11.2013 він є невід'ємною частиною договору, складений в трьох примірниках, які мають рівну юридичну силу, по одному примірнику для кожної із сторін, та набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором».

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Відповідно до статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з дати підписання сторонами Договору про внесення змін від 05.11.2013, відбулась заміна боржника у зобов'язанні - Кредитному договорі № 149-2011 від 29.06.2011, а саме заміна первісного боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Альфа» на нового боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор».

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011, надавши відповідачу кредит у розмірі 7509583 дол США 33 центи, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи меморіальними ордерами та банківськими виписками та відображено у наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011 щодо повернення суми кредиту, у зв'язку з чим у відповідача станом на 20.08.2015 виникла заборгованість у розмірі 7509583 дол США 33 центи.

Крім того, судом встановлено, що за період з 04.04.2012 по 20.08.2015 позивачем, відповідно до умов Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011, було нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у загальному розмірі 3026672 дол США 46 центів, що відображено у наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

При цьому, судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі сплатив позивачу проценти за користування кредитом, сплативши грошові кошти у загальному розмірі 1910247 дол США 78 центів, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи банківськими виписками та відображено у наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

Таким чином, станом на 20.08.2015 у відповідача виникла заборгованість за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011 зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1116424 дол США 46 центів.

Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011 у сумі неповернутого кредиту, що становить 7509883 дол США 33 центи та у сумі процентів за користування кредитом, що становить 1116424 дол США 68 центів підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, 15.04.2016 відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу (кредиту та процентів за користування кредитом).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, у застосуванні відповідної норми господарським судам необхідно враховувати таке. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: - в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; - в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. За необхідності суд може зажадати від учасника судового процесу подання відповідної заяви, клопотання, пояснення в письмовій формі.

Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Визнання обставин учасниками судового процесу не є для господарського суду обов'язковим та остаточним. Суд може не прийняти такого визнання, якщо: - визнана обставина викликає сумнів у її достовірності, тобто у тому чи відповідає вона дійсності, оскільки не узгоджується з іншими обставинами, вже з'ясованими в тій же справі, або такими, що мають для останньої преюдиціальне значення; - сумнівною є добровільність визнання певних обставин, оскільки воно вчинене даним учасником судового процесу під впливом помилки, обману або ж погрози чи насильства, інших протиправних дій.

З огляду на те, що заява про визнання позову подана представником відповідача, який відповідно до довіреності має право на визнання позову, та факт визнання відповідачем суми неповернутого кредиту, що становить 7509583 дол США 33 центи, та суми процентів за користування кредитом, що становить 1116424 дол США 68 центів, не викликає у суду сумніву, відповідає дійсності, узгоджується з іншими обставинами справи, суд приймає визнання відповідача щодо факту існування у нього заборгованості перед позивачем за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011 у загальному розмірі 8626008 дол США 01 цент. (75098583 дол США 33 центи суми кредиту та 1116424 дол США 68 центів суми процентів за користування кредитом).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» у розмірі 8626008 дол США 01 цент (75098583 дол США 33 центи суми кредиту та 1116424 дол США 68 центів суми процентів за користування кредитом) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем була визнана, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» заборгованості за кредитом у сумі 7509583 дол США 33 центи та заборгованості зі сплати процентів у сумі 1116424 дол США 68 центів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 47144806 грн. 31 коп., нараховану за період з 20.02.2015 по 20.08.2015, та пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 5123086 грн. 44 коп., нараховану за період з 20.02.2015 по 20.08.2015 (в редакції заяви про уточнення позовних вимог, поданої у судовому засіданні 19.04.2016).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню у національній валюті України у розмірі подвійної процентної ставки, визначеної у п. 1.1.3 цього договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, за реквізитами та у день, вказаними кредитодавцем. При цьому, строк нарахування пені встановлюється з моменту виникнення факту прострочення заборгованості та закінчується в день погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Згідно з п. 4.7 Кредитного договору № 149-2011 від 29.06.2011 при розрахунку санкцій відповідно до п. 4.3 цього договору приймається рік та місяць рівними календарній кількості днів (або календарної кількості днів у місяці та 360 днів у році для валюти кредитів).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 47144806 грн. 31 коп. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 5123086 грн. 44 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, що стосується поданої відповідачем заяви про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина третя статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, на думку відповідача, є те, що він не заперечує щодо розміру основної заборгованості, позивачу не було завдано значних збитків у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011 та виплата відповідачем штрафних санкцій призведе до значного погіршення фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор».

Втім, дослідивши обставини даної справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню за невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011, оскільки викладені відповідачем підстави для зменшення пені не є винятковими обставинами, а розмір нарахованої позивачем пені є співрозмірним із розміром основного боргу.

При цьому, заборгованість відповідача за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011 існувала тривалий період, та відповідач її не сплачував.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» за невиконання зобов'язань за Кредитним договором № 149-2011 від 29.06.2011.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 262835 дол США 42 центи за несвоєчасну сплату кредиту, нарахованих за період з 27.06.2014 по 20.08.2015, та 3% річних у розмірі 19303 дол США 88 центів за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 17.09.2013 по 20.08.2015.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» 3% річних у розмірі 262835 дол США 42 центи за несвоєчасну сплату кредиту та 3% річних у розмірі 19303 дол США 88 центів за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у заяві, поданій до суду 15.04.2016, відповідач просив суд відстрочити виконання рішення на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Обгрунтовуючи вказану заяву, відповідач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» перебуває у складному фінансовому становищі, що значно утруднює виконання рішення суду, та у відповідача відсутні кошти та майно для виконання рішення у повному обсязі.

При цьому, відповідач зазначив, що при примусовому виконанні рішення у нього буде загроза банкрутства, оскільки у відповідача відсутні кошти на банківських рахунках і майно в обсязі, необхідному для сплати заборгованості.

Відповідач зазначив, що при належній організації бізнес-процесу він зможе протягом декількох виробничих років відновити та наростити темп виробництва для отримання прибутку, достатнього для погашення заборгованості у повному обсязі, у підтвердження чого відповідач долучив до матеріалів справи Звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аудит-Стандарт» про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур, щодо аналізу фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» станом на 31.12.2015.

Позивач не надав заперечень щодо відстрочки виконання рішення у даній справі та залишив вирішення питання про відстрочення рішення у даній справі на розсуд суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Обставини, які є підставами для відстрочки виконання рішення суду, зокрема, наведені у статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Положеннями пункту 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» про відстрочку виконання рішення у справі № 910/24010/15, суд дійшов висновку, що доводи заявника про наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення суду у даній справі є обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що позивач не надав заперечень щодо відстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» про відстрочку виконання рішення у даній справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом до 06.11.2017.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк». Тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 по 20.02.2015.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку, запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 35 від 17.02.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" до 20.03.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до 20.03.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Нормами частини 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (станом на дату подання позову) встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн. 00 коп.

Таким чином, з 01.01.2015 та станом на дату подання позову розмір судового збору за подання до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становив 1218 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1827 грн., та не більше 73080 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно з п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", абзацом другим частини першої статті 6 Закону передбачено порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. За змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті) й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті. Однак, якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий частини першої статті 6 Закону).

Судом встановлено, що станом на дату подання позивачем позову (31.08.2015 - відповідно до штампу відділення поштового зв'язку) офіційний курс долара США по відношенню до гривні становив 21,185441 грн за 1 долар США.

Таким чином, враховуючи заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 8908147 дол США 31 цент та 52267892 грн. 75 коп., розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 73080 грн. 00 коп.

Отже, враховуючи що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено у повному обсязі, судовий збір у розмірі 73080 грн. 00 коп. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 82, ст. 82-1, п. 6 ч. 1 ст. 83, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 6 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» (03191, м. Київ, вул. Маршала Якубовського, буд. 2; ідентифікаційний код: 35436478) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т; ідентифікаційний код: 19017 (сім мільйонів п'ятсот дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят три) дол. США 33 центи заборгованості за кредитом, 1116424 (один мільйон сто шістнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) дол. США 68 центів заборгованості по процентам за користування кредитом, 5123086 (п'ять мільйонів сто двадцять три тисячі вісімдесят шість) грн. 44 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 47144806 (сорок сім мільйонів сто сорок чотири тисячі вісімсот шість) грн. 31 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 262835 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот тридцять п'ять) дол. США 42 центів 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 19303 (дев'ятнадцять тисяч триста три) дол. США 88 центів 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» (03191, м. Київ, вул. Маршала Якубовського, буд. 2; ідентифікаційний код: 35436478) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

4. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 у справі № 910/24010/15 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Цукор» (03191, м. Київ, вул. Маршала Якубовського, буд. 2; ідентифікаційний код: 35436478) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т; ідентифікаційний код: 19017 (сім мільйонів п'ятсот дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят три) дол. США 33 центи заборгованості за кредитом, 1116424 (один мільйон сто шістнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) дол. США 68 центів заборгованості по процентам за користування кредитом, 5123086 (п'ять мільйонів сто двадцять три тисячі вісімдесят шість) грн. 44 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 47144806 (сорок сім мільйонів сто сорок чотири тисячі вісімсот шість) грн. 31 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 262835 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот тридцять п'ять) дол. США 42 центів 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 19303 (дев'ятнадцять тисяч триста три) дол. США 88 центів 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом до 06.11.2017.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 25.04.2016

Суддя І.М. Отрош