номер провадження справи 10/45/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.04.2016 Справа № 908/2716/13

Суддя Алейникова Т.Г. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ про відстрочку виконання судового рішення № 908/2716/13 від 28.10.13 р.

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРАВЕКС - БАНК (02121, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ (69005, АДРЕСА_1)

про стягнення 897 585 грн. 73 коп.

Суддя Алейникова Т.Г.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача (заявника) ОСОБА_1, на підставі довіреності б/н від 04.01.2016 р.;

13.04.2016 р. до господарського суду Запорізької області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ із заявою про відстрочку виконання судового рішення № 908/2716/13 від 28.10.13 р.

Ухвалою від 14.04.2016 р. господарський суд прийняв заяву до розгляду та призначив судове засідання на 20.04.2016 р.

У судове засідання представник позивача не зявився. До суду направив письмові пояснення, в яких заперечував стосовно даної заяви та просив суд відмовити в задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення. Представник відповідача (заявника) в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в заяві.

За заявою відповідача розгляд заяви здійснювався без засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2014 р. у справі № 908/2716/13, матеріали заяви та обставини справи, суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.10.2013 р. у справі № 908/2716/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРАВЕКС - БАНК, м. Київ задоволено частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ, м. Запоріжжя суму простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 780 817 грн. 01 коп., суму простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 17 704 грн. 92 коп.; суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 96 680 грн. 08 коп.; суму пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 2 203 грн. 30 коп.; 17 948 грн. 10 коп. судового збору. В іншій частині позову було відмовлено.

Мотивуючи заяву, заявник зазначив, що на даний час існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, а саме несприятливі умови які привели до форс мажорних обставин та загибелі більшої частини врожаю.

Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ є вирощування та реалізація сільськогосподарських культур. Виручка від реалізації продукції є основним джерелом сплати зобовязань відповідача перед кредиторами та пов'язаний з рівнем виробництва сільськогосподарської продукції (урожайністю сільськогосподарських культур), що в свою чергу залежить від природних факторів.

В 2013 -2014 році Товариство з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ зазнало знов збитків у звязку із наслідками форс - мажорних обставин, які привели до втрати більшої частини врожаю, що призвело до збитків на загальну суму 4 289 067, 10.

Заявник звертає увагу суду. що протягом липня - серпня 2014 року ТОВ «Газ ІНВЕСТ» зазнало впливу несприятливих агрометеорологічних умов, які спричинили значні пошкодження сільськогосподарських культур на площах ТОВ «Газ інвест» на загальну суму 1 286 917,80 грн. та визнані форс-мажорними обставинами Торгово-промисловою палатою України.

Згідно із Законом України «Про державну підтримку сільського господарства України» від 24.06.2004 року № 1877- IV визначені обставини непереборної сили - обставини, що виникли внаслідок прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для суб'єктів аграрного ринку згідно із законодавством, або ті, що виникли внаслідок стихійного лиха, у тому числі пожежі, повені, посухи, заморозків, граду, землетрусу, військових дій або суспільних збурень, а також з інших обставин, які не могли бути керованими стороною договору (контракту), включаючи втрату врожаю або його частини внаслідок несприятливих погодних умов, раптового припинення поставки води, тепла, електроенергії, нафтопродуктів чи газу, не пов'язаного з несплатою їх вартості.

Однак, незважаючи на документальне оформлення обставин непереборної сили, протягом всього часу існування ТОВ «Газ інвест» жодного разу не отримувало жодної державної підтримки господарства та власними силами має долати фінансові кризи.

На думку заявника, причинно-наслідковий зв'язок полягає у тому, що товариством отримано збитки, оскільки були понесені витрати, а врожай не було отримано, отже - відсутня можливість розрахуватися з позивачем. Тобто, понесені витрати фіксуються на момент настання як підтвердження форс-мажору, але головні фінансові труднощі настають пізніше, бо треба зберегти виробництво, утримати фахівців, а також знайти можливість врегулювати питання взаєморозрахунків з постачальниками та фінансовими установами.

Заявник зазначає, що ТОВ «Газ інвест» намагається всіма можливими шляхами сплатити заборгованість визначену рішенням по даній справі, так, після збору врожаю у 2015 році ТОВ «Газ інвест» в рахунок погашення заборгованості було сплачено 240 000,00 грн., а саме:):

08.06.2015 року - 10 000,00 грн.;

08.06.2015 року - 10 000,00 грн.;

17.07.2015 року-100 000,00 грн.

21.07.2015 року -70 000,00 грн.

27.07.2015 року - 50 000,00 грн.

Діяльність ТОВ «Газ інвест» має сезонний характер, оскільки пов'язана з рослинництвом, а саме: з вирощуванням та реалізацією сільськогосподарських культур (озима пшениця, озимий ячмінь, льон, соняшник та просо). У зв'язку з цим, надходження грошових коштів від господарської діяльності підприємства має теж сезонний характер, а саме - після збору врожаю 2016 року (озима пшениця та ячмінь - з 20.06.2016 р. по 20.07.2016 р., льон - з 25.07.2016 р. по 25.08.2016 р., просо - з 28.08.2016 р. по 28.09.2016 р., соняшник - з 30.09.2016 р. по 30.10.2016 р.).

Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ зазнало значні збитки, які призвели до загрози банкрутства товариства.

У звязку з вищевикладеним заявник, на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, просить відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 28.10.2013 р. по справі № 908/2716/13 до 30.09.2016 р.

Згідно, Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Приписами ст. 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання

Стаття 121 ГПК України не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України у застосуванні приписів статті 121 ГПК господарським судам необхідно мати на увазі таке. Господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи виключність викладеної ситуації, заявник просить задовольнити заяву та відстрочити виконання рішення суду від 28.10.2013 р. у даній справі до 30.09.2016 р.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутністю у нього майна, яке має бути передано стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

Наведені заявником обставини та надані до суду докази, відповідно ст. 121 ГПК України, не є підставою для розстрочення виконання рішення

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з п. 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/333 від 12.09.1996 Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Виходячи із наведеного, законодавець та судова практика пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Фінансова криза в державі становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та носить загальний характер і у повній мірі стосується обох договірних сторін. Наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб'єкта підприємницької діяльності, що уклав з ним цей договір.

Згідно зі статтею 96 Цивільного кодексу України, передбачено, що однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобовязаннями. З можливістю відповідати за своїми зобовязаннями усім належним їй майном повязана можливість визнання юридичної особи банкрутом у випадку неплатоспроможності юридичної особи, тобто неможливості виконати свої зобовязання перед кредиторами. Юридична особа відповідає як за цивільні зобовязання, що виникли з договору, а також за заподіяння шкоди, в тому числі і її працівниками, такі за виконання податкових та інших зобовязань.

Юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном, яке належить їй на праві власності.

З огляду на вищевикладене, суд не визнає дані обставини обєктивними, передбаченими ст.121 ГПК України, для надання відстрочки виконання рішення.

Проаналізувавши підстави, викладені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю Газ Інвест, м. Запоріжжя про відстрочення виконання судового рішення від 28.10.2013 р. у справі № 908/2716/13, в порядку статті 121 ГПК України, суд відмовляє у задоволенні заяви щодо відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст., ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ГАЗ ІНВЕСТ про відстрочку виконання судового рішення № 908/2716/13 від 28.10.13 р. відмовити.

Суддя Т.Г. Алейникова