ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 квітня 2016 року Справа № 914/455/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Картере В.І.,
Козир Т.П.,
перевіривши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз"
на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016
у справі №914/455/16 господарського суду Львівської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз Менеджмент";
провизнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги №26/02/15 від 26.02.2015

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Львівської області від 17.03.2016 про повернення без розгляду зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання договору поворотної фінансової допомоги №26/02/15 від 26.02.2015 дійсним у справі №914/455/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз Менеджмент" про визнання недійсним договору поворотної фінансової допомоги №26/02/15 від 26.02.2015.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 у справі №914/455/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" на ухвалу господарського суду Львівської області від 17.03.2016 (про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" справі №914/455/16) повернуто без розгляду на підставі ст.ст., 94, 95 п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з судовим актом суду апеляційної інстанції, 04.04.2016 (відповідно до штампу канцелярії Львівського апеляційного господарського суду на титульному аркуші касаційної скарги) Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (надалі - скаржник) звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 скасувати та направити справу №914/455/16 на розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, розглянувши матеріали поданої скаржником касаційної скарги встановила, що остання не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з ч.1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Дослідивши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 у справі №914/455/16 з доданими до неї документами, колегія суддів касаційної інстанції встановила, що до скарги не додано доказів надсилання її копій сторонам у справі, що відповідно до вищезазначеного, є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Таким чином, заявником касаційної скарги не дотримано вимог ч. 4 ст. 111 ГПК України щодо додання до касаційної скарги належних доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі, що є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (далі- Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, ставка судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги на ухвалу суду, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено розмір ставки судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду, а саме один розмір мінімальної заробітної плати. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали. (п. 2.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378,00 грн.

Таким чином, за подачу у 2016 році касаційної скарги на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 у даній справі судовий збір становить 1378,00 грн.

Разом з тим, звертаючись із касаційною скаргою (04.04.2016 дата подачі) на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 у справі №914/455/16, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" доказів сплати судового збору не надало, а заявило клопотання про звільнення від сплати збору за подання вказаної касаційної скарги.

В обґрунтування наведеного скаржник посилається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки щодо нього порушено провадження про банкрутство у справі № 914/3604/15.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень ст. 8 вказаного Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)").

Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення (звільнення) сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. До того ж вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Водночас наведені Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" обставини не мають характеру виключних, що свідчить про відсутність належних підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору; крім того, скаржником не додано жодних доказів до касаційної скарги, які б підтверджували наведені ним обставини в обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ1 ГПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 у справі №914/455/16 повернути скаржнику без розгляду.

3. Справу №914/455/16 повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: В.І. Картере

Т.П. Козир