ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа № 907/774/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С. Кузь В.Л.

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хуст Закарпатської області б/н від 09.02.2016 р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2015р.

у справі № 907/774/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хуст Закарпатської області (ФОП ОСОБА_1)

про стягнення заборгованості на суму 44 921,30 грн., в т.ч.: 15 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 14727,34 грн.- заборгованості за процентами за користування кредитом, 11 953,96 грн. - пені, 3 240,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом,

за участю представників:

від позивача: Жарський І.Р. - представник;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2015р. у справі № 907/774/15 (суддя Ушак І.Г.) позов задоволено повністю. Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" заборгованість на суму 44 921,30 грн., включаючи суму заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом, пеню та комісію за користування кредитом.

ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу б/н від 09.02.2016 р., в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, передчасним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а позивачем на підтвердження наявності заборгованості по факту видачі кредиту, не було подано суду первинних документів, щодо видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Також, скаржник вважає, що судом не досліджено строк набрання чинності поданої позивачем редакції Умов та правил надання банківських послуг. Заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки підписана 30.11.2011 року, а згідно роздруківки з сайту позивача перша редакція Умов та правил надання банківських послуг чинна тільки з 01.04.2012 року.

Отже, на думку скаржника, неповне дослідження судом Умов та правил надання банківських послуг призвело до неправильного прийняття рішення, зокрема в частині обсягу нарахованих штрафних санкцій.

В поданих суду додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 28.03.2016 р. апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що при звернені з позовом до суду банком не доведено, що між сторонами укладено кредитний договір у письмовій формі взагалі, а також те, що при підписанні відповідачем заявки діяли Умови надання кредиту в тій редакції, яка надана позивачем суду.

ПАТ КБ „Приватбанк" у відзиві на апеляційну скаргу та в поясненнях до відзиву від 11.04.2016 р. рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що з врахуванням умов договору, твердження скаржника про посилання банком та відповідно судом в оскаржуваному рішенні на інші Умови і правила надання банківських послуг, ніж ті які діяли на 01.04.2012р. є безпідставним. Скаржник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції іншого розрахунку заборгованості по кредиту та нарахованих відсотках, комісії та пені, який би спростовував розрахунок заборгованості наданий позивачем. Разом з тим, позивач подав суду виписку по рахунку відповідача № НОМЕР_1 з 30.11.2011 р. по 15.09.2015 р.

У судовому засіданні 29.03.2016 р. за згодою представників сторін було оголошено перерву до 12.04.2016 р.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін у попередньому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

30.11.2011 року ФОП ОСОБА_1 - відповідачем у справі - оформлено та подано до ПАТ «КБ«ПриватБанк» - позивача у справі - заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 36).

Відповідно до Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів, Банк (позивач) при наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в рамках ліміту, про розмір якого Банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок, встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування б/н від 30.11.2011р.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн. на поточний рахунок НОМЕР_1, що визначено Умовами та правилами надання банківських послуг та підтверджується довідкою від 18.06.2015 р. вих. № 08.7.0.0.0/34.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн., якими користувався відповідач, не виконуючи власні договірні зобов'язання перед банком, в результаті чого станом на 15.06.2015 р. виникла заборгованість відповідача перед банком на суму 15 000 грн., про що свідчить виписка по рахунку з 02.04.2013 р. по 15.06.2015 р.

Як вбачається із виписки по банківському рахунку відповідача та розрахунку заборгованості (а.с. 48-51), банк, відповідно до умов договору, надавав відповідачу кредит, а відповідач здійснював часткове його погашення.

Проте, в порушення умов договору, ФОП ОСОБА_1 своїх зобов'язань належним чином не виконала та не повернула отримані кошти, проценти та комісію за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач надсилав відповідачу претензію від 10.11.2014 р. з вимогою про погашення боргу. Проте, дана претензія залишена без відповіді та задоволення (а.с. 53-54). Вказані обставини стали підставою звернення ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом до ФОП ОСОБА_1

Відповідно до розрахунку позивача, доданого до позовної заяви, заборгованість відповідача станом на 15.06.2015р. становить 44 921,30 грн., з яких : 15 000 грн. - заборгованість за кредитом, 14 727,34 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 11 953,96 грн. - пеня, 3240 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

У Заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитків печатки зазначено, що клієнт підписавши цю заяву, погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, розташованих на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підпису та відтиску печатки складають договір банківського обслуговування.

Своїм підписом клієнт приєднується та зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку - договорі банківського обслуговування б/н від 30.11.2011 р. в цілому. Відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком.

Згідно із п. 3.2.1.1.16 Умов та правил надання банківських послуг, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов, зокрема, у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Умовами та правилами надання банківських послуг (п.п. 3.2.1.1.1., 3.2.1.1.6., 3.2.1.1.8.) встановлено, що кредитний ліміт на поточний рахунок клієнта надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів у межах кредитного ліміту. Ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку). Відповідно до п. 3.2.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг кредит надається клієнту в обмін на його зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та винагороди.

За приписами статті 184 ГК України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

У статті 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі статтею 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини стосовно того, що відповідач після підписання заяви від 30.11.2011 р. про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки приєднався до "Умов та Правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", суд апеляційної інстанції зазначає, що між сторонами у справі фактично було укладено договір банківського обслуговування від 30.11.2011 р., у тому числі щодо встановлення кредитного ліміту.

Відповідно до розділу 1 Умов та Правил, розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Розділом 3.2.1.1. Умов та Правил передбачено надання послуги щодо встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок корпоративного клієнта.

У підпункті 3.2.1.1.8. Умов та Правил зазначено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовоюабо електронною інформацією.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн., що підтверджується довідкою про розміри встановлених лімітів від 18.06.2015 р. та випискою по рахунку відповідача - за період з 02.04.2013 р. по 15.06.2015 р.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За приписами статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до Умов та Правил клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Правилами , та виплатити винагороду за користування кредитом.

Згідно з п. 3.2.1.4 Умов та Правил, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно числа) поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно встановленого сторонами порядку розрахунків (п. 3.2.1.4. Умов) за користування кредитом клієнт сплачує проценти в розмірі 36 % річних протягом 90 днів з дати, коли дебетове сальдо підлягало обнуленню, а починаючи з 91 дня - кредит вважається простроченим, грошові зобов'язання клієнта - порушеними. За порушення грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до підпункту 3.3.1.4.4 Умов та Правил клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції на підставі дослідження наявних в матеріалах справи доказів (виписки по рахунку відповідача за період з 02.04.2013 р. по 15.06.2015 р. з відображенням руху коштів по вказаному рахунку) встановив, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором банківського обслуговування від 30.11.2011 р., з урахуванням Умов та Правил надання банківських послуг, здійснив прострочення повернення кредитних коштів і сплату процентів та комісії за користування кредитом, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 грн., 14 727,34 грн. - за процентами за користування кредитом, 3240 грн. - по комісії за користування кредитом.

Вказані обставини відповідачем під час розгляду справи в місцевому господарському суді не були спростовані належними і допустимими доказами.

За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з підпункти 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 Умов та Правил при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами та Правилами, термінів повернення кредиту, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Пеня нараховується протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом. Сплата пені здійснюється у гривні.

Врахувавши викладене, встановивши факт порушення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами згідно з договором про банківське обслуговування від 30.11.2011 р., перевіривши правильність проведеного позивачем розрахунку суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 953,96 грн. - пені. є обґрунтованою та вірно її задоволив

Стосовно доводів скаржника про те, що позивачем не доведено наявність у відповідача кредитної заборгованості, оскільки суду не подано первинних документів на підтвердження цієї обставини, якими є платіжні документи, меморіальні ордери, чеки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Надання кредиту у вигляді овердрафту здійснюється шляхом оплати розрахункових документів за рахунок коштів банку в межах встановленого договором ліміту.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч.ч.1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Відповідно до п.п. 1.10., 4.1. - 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003, (далі за текстом - Положення) операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.п. 5.1. - 5.5. Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку.

Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Згідно з п.п. 5.6, 5.8. Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем в підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів надано, зокрема виписки з карткового рахунку ФОП ОСОБА_1 (а.с. 49-50, 124-130).

Надані позивачем зазначені виписки з карткового рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 з 02.04.2013 р. по 15.06.2013 р. та з 30.11.2011 р. по 15.09.2015 р. є належними доказами надання банком кредитних коштів відповідачу, та підтверджує отримання і використання таких коштів відповідачем. Обставини щодо використання таких коштів відповідачем не заперечуються.

Як вбачається з матеріалів справи, в графі «Пам'ятка клієнта» відповідач погодився та був ознайомлений, що «Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку http://privatbank.ua. Актуалізуються Умови та Правила надання банківських послуг не частіше 1 разу на місяць. З обов'язковою публікацією на сайті до 25-го числа місяця, що передує змінам. Усі клієнти повинні в обов'язковому порядку виконувати вимоги цього документа й ознайомлюватися із внесеними змінами. Крім інформації на сайті банку http://privatbank.ua. Зміни тарифів доводяться до відома клієнтів за допомогою банкоматів та/або терміналів самообслуговування та/або POS-терміналів (друкування інформації на чеках)».

З врахуванням вищенаведеного, доводи апелянта про посилання на інші Умови і Правила надання банківських послуг, ніж ті які діяли станом на 01.04.2012 р. є безпідставними, як і доводи щодо не ознайомлення відповідача в момент підписання нею заяви про відкриття поточного рахунку з умовами кредитування.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що відповідач, підписавши заяву від 08.10.2012р., приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, які разом із зазначеною заявою становлять кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за спірним договором виконав у повному обсязі, а відповідачем внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, не сплачено 15 000 грн. - заборгованість за кредитом, 14 727,34 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 11953,96 грн. - пені, 3240 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом (відповідно до розрахунку).

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні в справі розрахунки, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 15 000 грн. - заборгованість за кредитом, 14 727,34 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, 11953,96 грн. - пені, 3 240,00 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом (відповідно до розрахунку (а.с. 49-50).

Станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції в матеріалах справи були відсутні докази, які б підтвердили сплату відповідачем вищевказаного боргу.

Скаржником не надано суду достатніх та обґрунтованих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із абз.2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Судовий збір за перегляд рішення суду у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 14.09.2015р. у справі № 907/774/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити у господарський суд Закарпатської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.04.2016р.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Кузь В.Л.