ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" квітня 2016 р. Справа № 5002-23/4181-2010

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши скаргу Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Віста-Ялта

до Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України

про стягнення 6 930,38 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність №97/16 від 21.09.2015)

від державної виконавчої служби: не прибув

встановив:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.07.2011 у справі №5002-23/4181-2010 позов задоволено повністю, стягнуто з Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Віста-Ялта 6 930,38 гривень боргу та 338,00 грн гривень судового збору.

05.08.2011 господарським судом АР Крим видано наказ на примусове виконання вищезазначеного рішення суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2016 у задоволенні заяви Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про визнання наказу №5002-23/4181-2010 від 05.08.2011 таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

14.03.2016 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла скарга Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України №31/13-894 від 10.03.2016 на постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 у виконавчому провадженні ВП №28916976.

В обгрунтування скарги боржником зауважено про невідповідність винесеної постанови вимогам закону, оскільки державним виконавцем не зазначено переліку та сум, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

З огляду вищенаведеного, скаржник просить суд визнати недійсною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 ВП №28916976.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2016 вищезазначену скаргу прийнято та призначено до розгляду на 28.03.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2016 розгляд скарги відкладено на 11.04.2016.

11.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від державного виконавця надішли матеріали виконавчого провадження №28916976.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.04.2016 відкладено розгляд скарги на 25.04.2016.

У судове засідання 25.04.2016 представник позивача та державний виконавець не прибули, пояснень та/або заперечень щодо скарги боржника не надали.

Дослідивши та перевіривши подані до скарги докази, заслухавши пояснення представника боржника, суд встановив, що скарга Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами ст. 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Приписами статей 1, 2, 4 та 11 Закону України Про виконавче провадження (далі -Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Приписами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З наданих державним виконавцем матеріалів слідує, що 27.09.2011 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №28916976 з примусового виконання наказу господарського суду АР Крим від 05.08.2011 про стягнення з ДК «ОСОБА_1 України» на користь ТОВ «Віста-Ялта» 7 268,00 грн.

16.12.2015 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 105,05 грн.

Згідно приписів ч. ч. 2, 4, 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Водночас, відповідно до підпункту 3.13.1. пункту 3.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, (далі-Інструкція) про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, у якій зазначаються перелік та суми витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк.

Однак, як слідує зі змісту оскаржуваної боржником постанови, державним виконавцем, всупереч вимогам закону, не визначено ані переліку витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №28916976, ані сум щодо кожної такої витрати, а лише зазначено загальний розмір витрат 105, 05 грн.

З огляду вищезазначеного, оскільки державним виконавцем не дотримано передбачених законом вимог та необґрунтовано стягнутої з боржника суми витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, суд дійшов висновку про те, що винесена державним виконавцем постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 ВП №28916976 суперечить приписам чинного законодавства, а тому є недійсною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги наведені нормативні приписи, встановлену судом неправомірність вчинених державним виконавцем дій, а відтак обгрунтованість доводів скаржника, суд дійшов висновку про задоволення скарги Дочірньої компанії ОСОБА_1 України, визнання недійсною та скасування постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 ВП №28916976.

Керуючись ст. ст. 86, 115, 1212 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 2, 6, 11, 25, 41 Закону України Про виконавче провадження, суд

ухвалив:

1. Скаргу Дочірньої компанії ОСОБА_1 України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 задовольнити.

2. Визнати недійсною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.12.2015 ВП №28916976.

Суддя В.А. Ярема