ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016р. Справа№ 910/7599/15-г

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Іванчук С.В., суддів Коссака С.М. та Трускавецького В.П., при секретарі судового засідання Білан О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК", м.Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ГРУП КОНТИНЕНТ", м.Київ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ РЕНТАЛ", м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, м.Київ

про витребування майна та визнання права власності на майно

За участю представників:

від позивача: Коломоєць М.І. - представник;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Марушко Н.В. - представник;

від третьої особи: не з'явився;

від ЛНДІСЕ: Мельник О.П. - судовий експерт;

присутній - ОСОБА_6

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 30.03.2015р. у справі №910/7599/15-г матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ГРУП КОНТИНЕНТ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ РЕНТАЛ" про застосування наслідків нікчемності правочину надіслано за підсудністю до господарського суду Львівської області.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Публічного акціонерного товариства "БГ БАНК", м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ГРУП КОНТИНЕНТ", м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІАЛ РЕНТАЛ", м.Львів за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, м. Київ про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ РЕНТАЛ» на користь Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» об'єкта нерухомого майна - будівлю адміністративного корпусу за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 3 562,2 кв. м. та про визнання права власності Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» на об'єкт нерухомого майна - будівлю адміністративного корпусу за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 3 562,2 кв. м.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач зазначає, що згідно Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петрушко Р.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 613, Публічному акціонерному товариству «БГ БАНК» належало на праві приватної власності будівля адміністративного корпусу, зазначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3 562,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

30 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «БГ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ГРУП КОНТИНЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу приміщення, згідно з яким Продавець передав у власність (продав), покупець прийняв у власність (купив) 99/100 частини будівлі адміністративного корпусу, позначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3 562,2 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за №8563. 30 жовтня 2014 року між позивачем, відповідачем та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно з відповідачем відповідати в поновному обсязі перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем за договором щодо вчасної оплати у повному обсязі грошової суми у розмірі 10 545 400,00 грн. з урахуванням ПДВ за придбання нерухомого майна.

Позивач зазначає, що у договорі купівлі - продажу та договорі поруки спільним є лише сума, в той час, як строк та порядок оплати по Договору, не співпадають, що не дає підстави вважати Договір поруки таким, що забезпечував виконання Покупцем умов п. 2.4. Договору. Позивач також стверджує, що від покупця на користь продавця на виконання вимог п. 2.4. Договору не надійшло грошових коштів. Що ж стосується грошових коштів, які надійшли 31 жовтня 2014 року від ОСОБА_2 на транзитний рахунок продавця, то кошти у розмірі 10 454 400 грн., як засвідчує призначення платежу, не стосувалася Договору поруки, а зазначений у ньому договір купівлі-продажу від 30 жовтня 2014 року був нічим іншим, як договором, що був підписаний ОСОБА_2 з Продавцем і стосувався 1/100 частини нерухомого майна, тобто, мала місце переплата за придбане майно.

Позивач посилається на те, що на момент укладення Договорів вартість нерухомого майна визначалася на підставі висновку, що міститься у Звіті від 27 жовтня 2014 р. суб'єкта оціночної діяльностіпро ринкову вартість нерухомого майна, складеного ТОВ «Укрекспертиза» - згідно з яким ринкова вартість нерухомого майна визначена у розмірі - 8 800 000 грн. Згідно Рецензії на даний звіт від 16.01.2015р. № 3, підготовленої ТОВ «МКК- Оцінка», звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаним. Позивач вказує на те, що на момент укладення Договорів діяла оцінка ринкової вартості нерухомого майна визначена у Звіті від 08 травня 2014р., який підготовлений ТОВ «ТР ІНВЕСТ-КОМПАНІ» згідно із якою ринкова вартість (звичайна ціна) даного нерухомого майна складала 49 743 800 . Позивач стверджує, що про факт існування Звіту про звичайну ціну було відомо продавцю та ОСОБА_2, оскільки останній був ознайомлений із цим Звітом під час діїДоговору іпотеки від 08 липня 2014 року у якості іпотекодержателя. Співставлення ціни, за яку відчужено нерухоме майно, в розмірі 10 450 400 грн., із звичайною ціною нерухомого майна, що становила на той час 49 743 800 грн., дає підставу для висновку про те, що договори є нікчемними на підставі п. 3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивач відчужив нерухоме майно на користь відповідача-1 та ОСОБА_2 за ціною, що була значно нижчою від звичайної ціни. Позивач зазначає, що внаслідок укладення договорів та наступної перереєстрації права власності на майно за відповідачем 2 сталося протиправне позбавлення позивача його права власності на нерухоме майно. Відтак, майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відтак, просить заявлені позовні вимоги задоволити.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.04.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 28.04.2015р.

З метою повного і усестороннього з'ясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, у зв'язку із необхідністю повного та об'єктивного дослідження доказів у їх сукупності, розгляд справи ухвалами суду відкладався. Хід розгляду справи №910/7599/15-г висвітлений в ухвалах суду. За клопотанням №15-1364 від 08.06.2015р. (вх.№23512/15 від 09.06.2015р.) представника позивача про здійснення технічної фіксації, в судових засіданнях з 09.06.2015р. проводилася технічна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів. Ухвалою суду від 09.06.15р. провадження у справі №910/7599/15-г зупинено та призначено проведення судової будівельно-технічної експертизи 21.01.2016р. У зв'язку із поверненням матеріалів справи із висновком за наслідками проведеної експертизи, ухвалами суду від 01.02.2016р. поновлено провадження у справі №910/7599/15-г та призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів. Ухвалою суду від 02.02.16р. відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, прийнято до розгляду справу №910/7599/15-г колегіально у складі головуючого судді Іванчук С.В., суддів Коссака С.М. та Фартушка Т.Б. В зв'язку з перебуванням у відпустці судді Фартушка Т.Б., 23.03.2016р. за розпорядженням керівника апарату господарського суду Львівської області протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів було проведено автоматичну заміну члена колегії суддів у справі №910/7599/15-г, в результаті якої у склад колегії введено суддю Трускавецького В.П.

Представник позивача у судове засідання 06.04.16р. явку забезпечив, позовні вимоги підтримав просить задоволити позовні вимоги повністю з підстав зазначених у позовній заяві та доданих до матеріалів справи письмових поясненнях.

В судове засідання 06.04.2016р. відповідач-1 явки повноважного представника не забезпечив. Причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням ухвал до Єдиного державного реєстру судових рішень та повідомленнями про вручення поштового відправлення .

06.04.16р. представник відповідача 2 в судове засідання з'явився, проти позову заперечив просить у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві (20314/15 від 19.05.15р.) та доданих до матеріалів справи письмових поясненнях. Зокрема у відзиві та поясненнях відповідач 2 зазначає, на забезпечення виконання ТзОВ «Альфа Груп Континент» своїх зобов'язань за вищевказаним договором, 30.10.2014р. між ПАТ «БГ Банк», ОСОБА_2 та ТзОВ «Альфа Груп Континент» було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед ПАТ «БГ Банк» відповідати за зобов'язаннями ТзОВ «Альфа Груп Континент» відповідно до умов вищевказаного договору. У зв'язку із невиконанням ТзОВ «Альфа Груп Континент» своїх зобов"язань за договором, 31.10.2014р. ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_2, як до поручителя було скеровано повідомлення про виконання зобов'язань щодо сплати вартості нерухомого майна в розмірі 10 454 000,00 грн. Поручителем свої зобов'язання за договором поруки від 30.10.2014р. виконано в повному об'ємі, та платіжним дорученням №2 від 31.10.2014р. оплачено вартість частини приміщень в розмірі 10 454 400.00 грн.

Також вказує на те, що 30.10.2014р. між ПАТ «БГ Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частини приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за №8562 (падалі - Договір)

Відповідно до умов даного договору ПАТ «БГ Банк» передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність 1/100 частину будівлі адміністративного корпусу, зазначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3562,2 кв.м. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За умовами договору сторони домовились, що продаж майна буде здійснено за 105 600,00 грн. з ПДВ, строк оплати не пізніше 14.00 год. 31.10.2014р. Платіжним дорученням №3 від 31.10.2014р. ОСОБА_2, свої зобов'язання за договором купівлі продажу виконав в повному об'ємі, сплативши позивачу вартість 1/100 частини нерухомого майна в сумі 105 600.00 грн. Відтак, ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором купівлі-продажу частини приміщення виконано в повному об'ємі.

Відповідач стверджує, що оскільки позивач застосовує положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України, відтак позивач повинен застосовувати правові наслідки нікчемності згідно приписів ч.5 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та з метою застосування правових наслідків нікчемності правочину позивач повинен звернутися з позовною заявою про витребування нерухомого майно від ТзОВ «Альфа Груп Континент та ОСОБА_2, а у випадку його відсутності стягнути його вартість.

Відповідач 2 стверджує, що відповідно до протоколу №12/12/14 від 12 грудня 2014р. Загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Ріал Рентал», товариство було створене 2 (двома) учасниками, один з яких - ОСОБА_2 вніс до статутного капіталу ТОВ «Ріал Рентал» у майновій (натуральній) формі 1 /100 вищевказаного нежитлового приміщення адміністративного корпусу, а другий - ТОВ «Альфа Груп Континент» вніс до статутного капіталу ТОВ «Ріал Рентал» у майновій (натуральній) формі 99/100 вищевказаного нежитлового приміщення адміністративного корпусу. ТзОВ «Ріал Рентал» набуло у власність нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 3 562,2 кв.м, шляхом внесення такого в статутний капітал ТзОВ «Ріал Рентал» його засновниками, що підтверджується свідоцтвами про право власності від 05.01.2015р., індексний номер 32031877 та від 31.01.2015р., індексний номер 32957794. Відтак , ТзОВ «Ріал Рентал» набуло у власність вищевказане приміщення на законних підставах, тому просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання 06.04.2016р. ОСОБА_2 явки повноважного представника не забезпечив, вимоги попередніх ухвал суду не виконав. Причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції та внесенням ухвал до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (із внесеними змінами і доповненнями) в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обов'язок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75 ГПК України.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в:

30.10.2014р. між ПАТ «БГ Банк» (продавець) та ТзОВ «Альфа груп Континент» (покупець) укладено договір купівлі продажу , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за №8563.

Згідно із п.1.1 договору продавець в порядку та на умовах визначених цим договором передає у власність, а покупець приймає у власність 99/100 частин будівлі адміністративного корпусу , зазначеного на плані під літерою «А-5» загальною площею 3562,2кв.м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.2 договору майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 15.07.11р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петрушко Р.С. та зареєстрованого в реєстрі за 3613, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.13р. індексний номер 9953208.

За умовами п.1.3 договору майно передано продавцем в іпотеку ОСОБА_2 за договором іпотеки 08.07.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. та зареєстрованим в реєстрі за №1334.

Згідно із п.п.2.2,2.3,2.4 договору відповідно до висновку від 27.10.2014р. суб»єкта оціночної діяльності про ринкову вартість нерухомого майна, складеного ТОВ «Укрекспертиза» станом на 24.10.2014р. ринкова вартість майна складає 8 800 000грн. Сторони домовились що продаж майна буде здійснено за 8712000грн. крім того ПДВ 1742400грн , разом з ПДВ 10 454 400грн. Покупець зобов'язаний оплатити зазначену в п.2.3 цього договору вартість майна не пізніше 14-00 год.31.10.2014р. Покупець має право розрахуватись за майно достроково.

На підставі акта прийому-передачі від 31.10.2014р. ПАТ «БГ Банк» (продавець) передано та ТзОВ «Альфа груп Континент» прийнято 99/100 частини будівлі адміністративного корпусу, на плані під літерою «А-5» загальною площею 3562,2кв.м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно із інформацією зазначеною у Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.10.2014р. на 99/100 частини будівлі адміністративного корпусу, на плані під літерою «А-5» загальною площею 3562,2кв.м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. зареєстровано приватну спільну часткову власність за ТзОВ «Альфа груп Континент» .

30.10.2014р. між ПАТ «БГ Банк» (кредитор або продавець), ОСОБА_2 (поручитель) та ТзОВ «Альфа Груп Континент» (боржник або покупець) укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого поручитель зобов'язується солідарно з боржником відповідати в повному обсязі перед кредитором за виконання зобов'язань боржника за договором купівлі-продажу частини приміщення, посвідченого 30.10.14р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрованого за № 8563 укладеного між кредитором та боржником, щодо вчасної сплати у повному обсязі грошової суми у розмірі 10454400грн. з урахуванням ПДВ в якості оплати за придбання 99/100 частини будівлі адміністративного корпусу, зазначеного на плані під літ. «А-5» загальною площею 3562,2 кв. м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, іншої заборгованості, що може виникнути у кредитора в зв'язку з укладенням та виконанням договору купівлі - продажу.

За умовами п.2.1 даного договору поруки в порядку та на умовах, передбачених цим договором, порукою забезпечуються вимоги кредитора , що випливають з договору купівлі-продажу, зокрема зобов'язання боржника у строк до 03.11.14р. сплатити на транзитний рахунок кредитора №373948002 в ПАТ «БГ Банк» загальну суму у розмірі 10544400грн. з урахуванням ПДВ.

Листом від 31.10.14р. №15-3136 ПАТ «БГ Банк» скерованим ОСОБА_2 та ТзОВ "Альфа груп континент" повідомив, враховуючи те що оплату придбаного нерухомого майна у строк встановлений п.2.4 договору купівлі-продажу не було здійснено, негайно виконати грошове зобов'язання боржника та перерахувати на транзитний рахунок банку №373948002 в ПАТ «БГ Банк» 10454400грн.

Платіжним дорученням №2 від 31.10.2014р. ОСОБА_2 здійснено оплату 10454400грн ПАТ «БГ Банк» із призначенням платежу оплата частини приміщення згідно договору купівлі - продажу від 30.10.2014р. в т. м. ч. ПДВ 1742400,00грн.

30.10.2014р. між ПАТ «БГ Банк» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі - продажу , який посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 8562.

Згідно до п.1.1 даного договору продавець в порядку та на умовах, визначених договором, передає у власність, а покупець приймає у власність 1/100 частину будівлі адміністративного корпусу, зазначеного на плані під літерою «А-5» , загальною площею 3562,2 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1

Пунктом 1.2 договору зазначено, що майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 15.07.11р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петрушко Р.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 613, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.13р. індексний номер 9953208.

За умовами п.1.3 договору майно передано продавцем в іпотеку покупцю за договором іпотеки посвідченим 08.07.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. та зареєстрованим в реєстрі за №1334.

Згідно із п.2.1 договору розрахунок за придбане майно здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок продавця №373948002 в ПАТ «БГ Банк» .

Відповідно до п.п.2.2,2.3,2.4 договору згідно із висновком від 27.10.2014р. суб'єкта оціночної діяльності про ринкову вартість нерухомого майна, складеного ТОВ «Укрекспертиза» станом на 24.10.2014р. ринкова вартість майна складає 8 800 000грн. Суб'єкт оціночної діяльності -ТОВ «Укрекспертиза», яке діє на підставі Сертифікату суб'єктів оціночної діяльності № 16039/14 від 18.02.14р. .Сторони домовились що продаж майна буде здійснено за 88000,00грн., крім того ПДВ 17600,00грн. разом з ПДВ -105 600,00грн. Покупець зобов'язаний оплатити зазначену в п.2.3 цього договору вартість майна не пізніше 14-00 год. 31.10.2014р. Покупець має право розрахуватись за майно достроково.

На підставі акта прийому-передачі від 31.10.2014р. ПАТ «БГ Банк» (продавець) передано та ОСОБА_2 прийнято 1/100 частини будівлі адміністративного корпусу, на плані під літерою «А-5» загальною площею 3562,2кв.м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

У Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2014р. на 1/100 частини будівлі адміністративного корпусу, на плані під літерою «А-5» загальною площею 3562,2кв.м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. зареєстровано приватну спільну часткову власність за ОСОБА_2

Платіжним дорученням №3 від 31.10.2014р. ОСОБА_2 здійснено оплату 105 600 грн. ПАТ «БГ Банк» із призначенням платежу оплата частини приміщення згідно договору купівлі - продажу від 30.10.2014р. в т. м. ч. ПДВ 17600,00грн.

27 листопада 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку від 27.11.2014 № 745 «Про віднесення ПАТ «БГ БАНК» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 № 131 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ БАНК», згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантуваннявкладів фізичних осіб . 27 лютого 2015 року відповідно до постанови Правління Національного банку України від 26.02.2015 № 134 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення № 43 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БГ БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БГ БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БГ БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Новікову Марію Миколаївну строком на 1 рік з 27.02.2015 по 26.02.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №146 від 11.02.2016р. продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк" на два роки до 26.02.2018р. включно, а також продовжено всі повноваження ліквідатора ПАТ»БГ Банк» визначені законом, зокрема ст..ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, Новіковій Марії Миколаївні на два роки до 26.02.2018р.

12.12.2014р. рішенням загальних зборів засновників (учасників) ТзОВ «Ріал Рентал», оформленим протоколом 12/12/14 вирішено внести до статутного капіталу товариства внесок у натуральній формі, ОСОБА_2 1/100 частини будівлі адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3562,2кв.м. , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та ТзОВ» Альфа Груп Континент» вирішено внести до статутного капіталу товариства внесок у натуральній формі , 99/100 частини будівлі адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3562,2кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1

05.01.15р. видано свідоцтво № 32031877 про право власності ТзОВ «Ріал Рентал» на 99/100 частки адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3562,2кв.м. , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та проведено реєстрацію даного майна згідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності №32023358. 31.01.15р. видано свідоцтво № 32957794 про право власності ТзОВ «Ріал Рентал» на 1/100 частки адміністративного корпусу зазначеного на плані під літерою «А-5», загальною площею 3562,2кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та проведено реєстрацію даного майна згідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності №32958276.

21.01.2015р. листами №01/01-137, №01/-1-136 ПАТ «БГ Банк» за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «БГ Банк» надіслано повідомлення ТзОВ «Альфа Груп Континент» та ОСОБА_2 якими проінформовано адресатів, що договори купівлі-продажу приміщення від 30.10.14р. між ПАТ "БГ Банк" та ТзОВ "Альфа Груп Континет" та між ПАТ "БГ Банк" і ОСОБА_2 посвідчені нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.В. Верповською і зареєстровані в реєстрі за № 8563 та №8562 є нікчемними та із метою застосування нікчемності даних договорів та на виконання ч.5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виставлено вимогу до 31.01.15р. повернути ПАТ «БГ Банк» 99/100 та 1/100 частин будівлі адміністративного корпусу, зазначеного на плані під літерою «А-5» , загальною площею 3562,2кв.м., яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 отримані за вказаними нікчемними договорами. В підтвердження скерування повідомлення ТОВ «Альфа Груп Континент» долучено поштове повідомлення 686 від 22.01.15р. Доказів скерування повідомлення ОСОБА_2 суду не представлено.

До матеріалів справи долучено звіти про незалежну оцінку ринкової вартості адміністративного корпусу площею 3562,20кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, зокрема виконаний на замовлення ПАТ «Банк Перший»,ТзОВ «Ресурс-Центр Плюс» від 03.02.14р, згідно якого ринкова вартість об'єкта складає без ПДВ 49935210грн., звіт виконаний на замовлення ПАТ «Банк Перший»,ТзОВ «ТР Інвест - компані» від 08.05.14р., згідно до якого ринкова вартість об'єкта складає без ПДВ 49 743 800грн.; звіт виконаний на замовлення ПАТ «Банк Перший», ТзОВ «ТР Інвест - компані» від 08.08.14р, згідно до якого ринкова вартість об'єкта оцінки на дату 05.08.14р. складає без ПДВ 49793010грн.., звіт виконаний на замовлення ПАТ»БГ Банк» згідно договору №24/10-БП від 24.10.14р. виконаний ТзОВ «Укрекспертиза», згідно до якого ринкова вартість об'єкта оцінки на дату 24.10.14р. складає без ПДВ 8 800 000грн. До даного звіту додано рецензію №3 від 16.01.15р. Міжнародної консалтингової компанії-оцінка без посилання на документи в підтвердження кваліфікації даної юридичної особи та підписаний членом експертної Ради УТО головою представництва Експертної Ради УТО в м.Києві Ю. Суліменко (Сертифікат №21 виданий ФДМУ ТА УТО 11.04.95р.), згідно якої звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаним.

Як вбачається із вищевикладеного, оцінка спірного об"єкта є різною. Представники сторін не погоджуються із визначеною вартістю спірного об"єкта у вищенаведених документах.

Підставами даного позову, як зазначає позивач, зокрема є співставлення ціни, за яку відчужено нерухоме майно, в розмірі 10450400грн. 00коп. із звичайною ціною нерухомого майна, що становила на той час 49743800грн. 00коп., що дає позивачу підставу для висновку про те, що договори є нікчемними на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки позивач відчужив нерухоме майно на користь відповідача-1 та ОСОБА_2 за ціною, що була значно нижчою від звичайної ціни, а відтак покладено в основу предмета доказування визначення фактичної вартості спірного нерухомого майна.

Тому, із врахуванням наведеного вище, з метою з"ясування ринкової вартості майна на момент укладення спірного договору з ініціативи відповідача-1, ухвалою суду від 09.06.15р. призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі №910/7599/15-г.

Відповідно до висновку судової експертизи №2328 від 30.12.2015р. ринкова вартість будівлі адміністративного корпусу, зазначеного на плані літерою «А-5», загальною площею 3562,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на момент укладення договору купівлі-продажу частини приміщення від 30.10.2014р., зареєстрованого в реєстрі за № 8563, могла становити 10 533 425,0 грн. (десять мільйонів п'ятсот тридцять три тисячі чотириста двадцять п'ять грн.) з ПДВ.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", п.п.2,6,15.1,15.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи"судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Визначення способу проведення експертизи належить до компетенції експерта. Частинами третьою і четвертою статті 42 ГПК передбачено право господарського суду призначити додаткову або повторну судову експертизу. У цих випадках господарський суд має виходити з такого. Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі. Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Станом на 06.04.16р. клопотань сторін про проведення повторної чи додаткової експертизи до суду не поступало.

Позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження наявності підстав вважати висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або які б надали підстави для сумніву у правильності висновку чи, щодо наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи суду, що б призвело до невірного висновку не представлено, доводи представника позивача наведені у письмових додаткових поясненнях ґрунтуються на власній оцінці доказів по справі. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, наявні докази в матеріалах справи в їх сукупності пояснення представників сторін та судового експерта, відсутні правові підстави для призначення, з ініціативи суду, повторної чи додаткової експертизи.

У п. 4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №4"Про деякі питання практики призначення судової експертизи"зазначено, що за наявності в одній і тій же справі протилежних за змістом висновків як спеціаліста, так і судового експерта, їх оцінка здійснюється за правилами статей 42, 43 ГПК з наданням у зазначеному випадку переваги висновкові судового експерта.

Отже, враховуючи співвідношення розміру ринкової вартості будівлі адміністративного корпусу, зазначеного на плані літерою "А-5", загальною площею 3562,2кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на момент укладення договору купівлі-продажу частини приміщення від 30.10.2014р., зареєстрованого в реєстрі за №8563, визначеного у висновку судової експертизи №2328 від 30.12.2015р., в сумі 10 533 425,0 грн. з ПДВ, та ціни за якою відчужено спірне майно на підставі договору купівлі-продажу частини приміщення від 30.10.2014р., зареєстрованого в реєстрі за №8563 , яка складає 10 454 400, 00грн., що не є ціною нижчою та не складає 20 % різниці від вартості спірного майна, яке було продано ПАТ «БГ БАНК».

Відповідно до ч.2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У пункті 2.5.2. постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) нечинними" зазначено, що необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак, це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч.5ст.34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно ч.1ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Стаття 38 Закону ВР України, від 23.02.2012, № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Уповноважена особа Фонду: протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Як на підставу нікчемності договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі до нього позивач посилається на пункт 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в якому зазначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Поняття "звичайна ціна" визначена в пункті 14.1.71. Податкового кодексу України, відповідно до якого, - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Встановлені обставини спростовують доводи позивача щодо того, що вартість відчужуваного за договором купівлі-продажу нерухомого майна є заниженою та водночас істотно відрізняється від вартості визначеної сторонами в спірному договорі. Відтак, позовні вимоги позивача, які ґрунтуються, зокрема на положеннях ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними.

Визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. І хоча реституція не передбачена у ст. 16 ЦК як один із способів захисту, проте норма ч. 1 ст. 216 ЦК є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст. 16 ЦК немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

З умовами положень частини 2 ст. 38 Закону ВР України, від 23.02.2012, № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду повідомляє про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Як вбачається із наведеного, вимога про витребування майна, переданого на виконання нікчемного правочину, може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Позивач звернувся із вимогою про витребування майна від ТзОВ "Ріал Рентал", який не виступає стороною жодного із спірних укладених ПАТ "БГ Банк" договорів купівлі - продажу майна.

Належить також зазначити, що позивач просить витребувати від ТзОВ «Ріал Рентал» об'єкт нерухомого майна - будівлю адміністративного корпусу, зазначеного на плані літерою «А-5», загальною площею 3562,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не визначаючи частки майна 99/100 чи 1/100, тобто в цілому, які були відчужені двома договорами купівлі-продажу приміщення від 30.10.14р. укладені між ПАТ "БГ Банк" та ТзОВ "Альфа Груп Континет" та між ПАТ "БГ Банк" і ОСОБА_2, при цьому позивачем не обґрунтовано та не доведено підстав щодо нікчемності договору купівлі - продажу від 30.10.14р. зареєстрованого в реєстрі за №8562, укладеного між ПАТ»БГ Банк» та ОСОБА_2, який виступає у справі як третя особа без самостійних вимог та не є відповідачем у справі. Відтак, позовні вимоги у цій частині заявлені безпідставно та є необґрунтованими.

В главі 29 Цивільного кодексу України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача .

Як вбачається із матеріалів справи, майно вибуло з володіння власника за його волею та передано за договором купівлі-продажу іншій особі, яка його відчужила, що підтверджується укладеними договорами купівлі - продажу. Доказів у підтвердження протилежного суду не представлено. З огляду на вищевикладене та враховуючи положення ст. 388 ЦК України, на яку посилається позивач, враховуючи те, що спірне майно вибуло з володіння власника з його волі, відтак за даних умов також відсутні будь-які правові підстави для витребування спірного майна .

Відтак, враховуючи усе вищевикладене, позовні вимоги щодо витребування спірного майна у ТзОВ «Ріал Рентал» є безпідставними не підтверджені належними доказами, тому задоволенню не підлягають.

Щодо визнання за позивачем права власності на майно, передане за нікчемним правочином, то відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах. Права, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права (постанова Верховного Суду України від 23 грудня 2014 р. у справі № 3-191гс14).

У речово-правових відносинах не застосовуються способи захисту прав, установлені для зобов'язальних правовідносин. У речово-правових відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК, які дають право витребувати майно в добросовісного набувача. У разі якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності відповідно до ст. 392 ЦК (постанова Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року у справі N 6-107цс12).

Реституція є правовим наслідком недійсності правочину і cпособом захисту цивільних прав, який може бути застосовано до відносин зобов'язального характеру, за умови якщо спір виник між сторонами недійсного (нікчемного) правочину (договору).

З огляду на наведене в задоволенні позовних вимог, щодо визнання за позивачем права власності належить відмовити.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частина 1ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягають.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" (надалі - Закон).

Відповідно до ч. 5 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Згідно з ч. 22 статті 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції на момент подання позову) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За умовами ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, витрати понесені за проведення судової експертизи належить покласти позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 26, 33, 34, 43, 44, 49,75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» (04112 м.Київ вул..Дегтярівська,48, ідент. код 20717958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Груп Континент» (03035 м.Київ вул. Механізаторів буд.2 офіс 306 ідент. код 33540903) 18 480грн. витрат за проведення судової експертизи. Наказ видати відповідно до вимог ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 91-93 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Коссак С.М.

суддя Трускавецький В.П.

повний текст складено 08.04.16р.