ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 921/351/15-г/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк С.Могил, М. Малетича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Гал-Трейд ЛТД"
на постановувід 15.10.2015
Львівського апеляційного господарського суду
у справі№ 921/351/15-г/13
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Гал-Трейд ЛТД"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормтрейд"
простягнення 534660,68 грн основного боргу, 91741, 96 грн пені, 267330,34 грн штрафу,
у судове засідання прибули представники:
позивачаЖмуд Н.В. (дов. від 18.04.2016),
відповідачаЛенько Р.І. (дов. від 12.04.2016 № 86),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гал-Трейд ЛТД" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормтрейд" про (з урахуванням уточнення позовних вимог) стягнення 534660,68 грн боргу, нарахованого у зв'язку зі зміною курсу гривні до долара США на момент фактичного здійснення платежів, 221802,10 грн пені, 279122,30 грн санкцій в розмірі 50% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.05.2015 (суддя С.Стопник) позовні вимоги задоволені частково шляхом присудження до стягнення 534 660,68 грн боргу. У решті у позові відмовлено.

Судове рішення мотивоване наступним.

15.10.2013 між ТОВ "Гал-Трейд ЛТД" (продавець) та ТОВ "Комбікормтрейд" (покупець) укладений Договір купівлі-продажу (далі - Договір), за умовами п.п.1.2.-1.4 якого продавець продає та передає у власність покупця майно - 98959/100000 частин нежитлового приміщення, побутових приміщень літери А, та арматурного і бетонно-формовочного цехів літери Б, загальною площею 7846,7 кв.м., розташованого за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, смт. Дружба, вул. Лесі Українки, 7-ц, а покупець купує та приймає майно і сплачує за нього визначену грошову суму.

Згідно з п.2.1 Договору продаж зазначеного майна, за домовленістю сторін, вчиняється за суму 1 500 000 гривень, що еквівалентно 183262,06 доларам США за курсом міжбанківського валютного ринку України на момент укладення цього договору.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що у випадку зміни курсу гривні відносно долара США, оплаті підлягає сума в гривні за курсом долара США на міжбанківському валютному ринку України станом на дату здійснення платежу згідно п.2.1 та п.3.2 цього Договору.

Згідно з п.3.2 Договору, кошти за відчужуване майно Покупець зобов'язується сплачувати продавцю протягом шести місяців з моменту підписання цього договору, щомісячно рівними частинами, по 250 000 грн, не пізніше останнього дня кожного місяця, починаючи з жовтня 2013 року на розрахунковий рахунок продавця. Повний розрахунок за відчужуване майно повинен бути здійснений не пізніше 31.03.2014.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що за порушення строків розрахунків, Покупець несе відповідальність у вигляді пені, в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочки.

Відповідно до п.3.4 Договору сторони погодили, що за відмову від грошового зобов'язання, Покупець несе відповідальність у розмірі 50% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання.

15.10.2013 сторонами підписаний Акт приймання-передачі майна, відчужуваного за Договором.

Матеріалами справи підтверджено, що покупець починаючи з грудневих платежів 2013 року систематично порушував строки оплати (останній день кожного місяця - 250000 грн та курсову різницю) та проводив платежі без врахування вимог п.2.2 Договору.

А тому, на день звернення до суду, з урахуванням уточнень позовних вимог, які судом прийняті, заборгованість відповідача за придбаний об'єкт становить 534660,68 грн (з урахуванням середньозваженого курсу долара США на міжбанківському ринку станом на дату здійснення платежу, який визначається НБУ та офіційно оприлюднюється).

З посиланням на вказане, місцевий господарський суд дійшов висновку про стягнення суми основного боргу.

Водночас, щодо заявлених пені та штрафу судом зазначено таке.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає за прострочку виконання зобов'язання право нарахувати санкції не більше, ніж за 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним, якщо інше не встановлено законом або договором. Разом з тим, договір купівлі-продажу від 15.10.2013 не передбачає збільшення строку (6-місячного), за який можливо нарахувати санкції за прострочку виконання грошових зобов'язань, а порядок нарахування санкцій (від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним) сторони змінювати не вправі.

У Договорі купівлі-продажу (п.3.2) сторони чітко передбачили строки виконання грошових зобов'язань - до останнього дня кожного місяця, починаючи з жовтня 2013 року і остаточний розрахунок - до 31.03.2014.

Тобто, строк нарахування санкцій починався по грудневих платежах - з 01.01.2014, по січневих платежах - з 01.02.2014 і по березневих платежах - з 01.04.2014. У межах 6-ти місячного строку і по повному розрахунку, нарахування було б підставне по 30.09.2014 (ст. 254 ЦК України).

Разом з тим, позивачем згідно з уточненням позовних вимог нараховано до стягнення пеню з 01.10.2014 по 01.04.2015, тобто за межами 6-ти місячного строку, що є безпідставним, необґрунтованим і таким, що до задоволення не підлягає.

Крім того, позивачем з 01.10.2014 по 06.02.2015 застосовано пеню у розмірі 0,1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення платежу, що значно більше, ніж подвійна облікова ставка НБУ.

Щодо штрафу у розмірі 267330,34 грн за відмову від виконання грошового зобов'язання, тобто 50% від заборгованості, яка виникла в результаті відмови чи ігнорування покупцем сплачувати вартість об'єкта з врахуванням курсової різниці (50% від 534660,68 грн боргу), то щодо цієї вимоги пропущений строк позовної давності, про застосування якої заявив відповідач. Так, у п.3.2 Договору навіть по останньому (повному) розрахунку, тобто до 31.03.2014, строк в 1 рік (спеціальний строк для санкцій) сплив 01.04.2015. Позивач подав позов 02.04.2015, тобто за межами річного строку позовної давності (ст.261 ЦК України). При цьому, відповідачем не вчинялося жодних дій, які б свідчили про переривання перебігу спеціальної позовної давності (ст.264 ЦК України).

Враховуючи вказане, місцевий господарський у задоволенні позовних вимог про стягнення 267330,34 грн штрафу та 91741, 96 грн пені відмовив.

Крім того, місцевий господарський суд відмовив і стягненні заявлених позивачем витрат на адвоката у розмірі 9000 грн, з посиланням на те, що позивач не надав жодного документального підтвердження у чому полягала правова допомога адвоката (акти виконаних робіт, тощо), і яке вона має відношення до взаємовідносин позивача та відповідача у даній справі.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 (колегія суддів: В. Кузь, Л. Данко, Г. Орищин) рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.05.2015 скасовано у частині присудження до стягнення 406865,82 грн боргу, у цій частині прийняте нове рішення, яким у позові відмовлено. У решті рішення залишене без зміни.

Постанова мотивована таким.

Пунктом 2.2. договору визначено, що у випадку зміни курсу гривні відносно долара США, оплаті підлягає сума в гривні за курсом долара США на міжбанківському валютному ринку України станом на дату здійснення платежу згідно п.2.1 та п.3.2. цього Договору. Тобто, порядок визначення розміру платежів визначається у прив'язці до п.п. 2.1. і 3.2 Договору один до одного.

За умовами договору (п. 2.1 Договору) продаж зазначеного майна, за домовленістю сторін, вчиняється на суму 1 500 000 гривень, що еквівалентно 183 262,06 доларів США за курсом міжбанківського валютного ринку України на момент укладення цього договору.

У відповідності до п. 3.2 Договору кошти за відчужуване майно покупець зобов'язується сплачувати продавцю протягом шести місяців з моменту підписання цього договору, щомісячно рівними частинами по 250 000 грн, не пізніше останнього дня кожного місяця, починаючи з жовтня 2013 року на розрахунковий рахунок Продавця. Повний розрахунок за відчужуване майно повинен бути здійснений не пізніше 31 березня 2014 року.

За таких умов Договору, відповідач зобов'язаний сплатити вартість предмета договору купівлі-продажу протягом шести місяців, з 31.10.2013 до 31.03.2014 щомісячно не пізніше останнього дня кожного місяця рівними частинами на суму 250 000 грн, яка в свою чергу, підлягає зміні за курсом долара США на міжбанківському валютному ринку України станом на дату здійснення щомісячного платежу.

Тобто, умовами договору сторони погодили, що розміри встановлених щомісячних платежів підлягають коригуванню відповідно до зміни (в т.ч. і зменшення) курсу гривні до долара США на міжбанківському валютному ринку України станом на визначені графіком дати платежів.

З посиланням на вказане, апеляційний господарський суд, здійснив перерахунок курсової різниці з урахуванням курсу долару США, встановленого Національним банком України на міжбанківському валютному ринку України за станом на останній день кожного з визначених у графіку місяців з 31.10.2013 до 31.03.2014, за результатами якого дійшов висновку про те, що сума боргу становить 127 794,86 грн.

Водночас, апеляційним господарським судом підтримане рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні пені та штрафу, з мотивів у ньому викладених.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, позивач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, просить постанову скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 406 865,82 грн боргу, 359 072,30 грн штрафних санкцій, та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Колегія суддів Вищого господарського суду України підтримує позицію суду апеляційної інстанції про те, що за змістом пункту 2.2 Договору курс долару США має визначатись станом на дати платежів, які визначені графіком погашення заборгованості, оскільки у вказаному пункті зазначено про курс долару США станом на дату здійснення платежу згідно з п. 2.1 (вартість майна) та п. 3.2 (погашення заборгованості протягом шести місяців не пізніше останнього дня кожного місяця).

Тобто, прив'язка дати платежу до пункту п.3.2, що визначає графік платежів, а також відсутність у пункті 2.2 Договору положень про те, що курс долару США визначається на дату фактичного здійснення платежу, свідчать про правомірність застосування апеляційним господарським судом пункту 2.2 Договору.

За таких обставин, здійснений апеляційним господарським судом перерахунок суми курсової різниці з урахуванням курсу долару США на дати, визначені графіком (останні дні кожного з шести місяців), та, відповідно, задоволення судом позовних вимог у розмірі 127 794,86 грн є обґрунтованими.

Водночас, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у стягнені пені та штрафу.

Так, відповідно до ст. 232 ГК України, п.3.3 Договору початком перебігу строку нарахування пені, є наступний день після останнього дня кожного з шести місяців, протягом яких, відповідно до п. 3.2 Договору, мала відбуватись оплата. Враховуючи те, що позивачем пеня розраховується з наступного дня за днем останнього фактичного платежу - з 01.10.2014, тобто не у межах передбаченого законом 6-ти місячного строку, відмова судами попередніх інстанцій у стягненні пені є правомірною.

Разом з тим, правомірною є і відмова у задоволення вимоги про стягнення штрафу, заявленої 02.04.2015, з огляду на пропуск однорічного строку позовної давності (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), який за останнім визначеним графіком платежем розпочався 01.04.2014.

За таких обставин, підстав для зміни або скасування постанови апеляційного господарського суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гал-Трейд ЛТД" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 у справі № 921/351/15-г/13 залишити без зміни.

Судді: Є. Борденюк

С. Могил

М. Малетич