ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 квітня 2016 року Справа № 916/2060/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Кравчука Г.А., Полянського А.Г.
перевіривши матеріали касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від21.10.2015
у справі№916/2060/15
Господарського судуОдеської області
за позовомВійськового прокурора Херсонського гарнізону в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України 2. Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона
доПриватного підприємства "Артек-Союз"
простягнення суми,
В С Т А Н О В И В :

Касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.12.2015 касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона була повернута на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, судом касаційної інстанції було зазначено, що судами розглянуто позов про стягнення заборгованості в сумі 320 717,80 грн. та вказано про необхідність сплати судового збору із розрахунку 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Крім того, вказано, що на момент подання позову ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становила 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Позивач-2, повторно подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 з клопотанням щодо доплати судового збору в розмірі 864,00 грн., зазначивши про необхідність сплати судового збору в розмірі 120 відсотків від суми, яка оскаржена в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.02.2016 касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона було повернуто на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України з мотивів необхідності оплати судового збору не із оскарженої частини, а із розміру ставки, що підлягала сплаті при подачі позову.

Звернувшись втретє з касаційною скаргою на постанову господарського суду апеляційної інстанції з клопотанням про доплату судового збору у розмірі 2318,00 грн., скаржник зазначає про необхідність сплати судового збору із розрахунку 1,5% ставки від суми позовної заяви, проте з такими доводами погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги до неї додані платіжні доручення №31 від 04.11.2015 про сплату 2591,35 грн. судового збору, №2206 від 22.12.2015 про сплату 864,00 грн. судового збору та №311 від 17.03.2016 про сплату 2318,00 грн. судового збору.

Колегія суддів касаційної інстанції повторно зауважує, що на момент подання позову до господарського суду (15.05.2015) ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становила 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (п.2,1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у відповідній редакції).

Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, що діє з 01.09.2015 року, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, звернувшись із касаційною скаргою, заявник повинен був сплатити судовий збір, та додати до неї докази його сплати, виходячи з розрахунку, наведеного у вказаних нормах зазначеного Закону.

Разом з тим, додані до касаційної скарги платіжні доручення №31 від 04.11.2015 про сплату 2591,35 грн. судового збору, №2206 від 22.12.2015 про сплату 864,00 грн. судового збору та №311 від 17.03.2016 про сплату 2318,00 грн. судового збору не можуть бути доказами сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановленому розмірі.

Доводи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона, викладені у клопотанні, є незаконними, розмір судового збору з касаційної скарги обраховується виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Вказана норма процесуального права передбачає можливість повторного звернення з касаційною скаргою, після усунення обставин, які були підставою для повернення касаційної скарги, однак із наведеного вище вбачається, що особі, яка звернулась із касаційною скаргою, попередніми ухвалами суд було роз'яснено порядок розрахунку розміру ставки судового збору, наведено норми права, які такий порядок визначають, та які є загальновідомими, однак втретє звернувшись із касаційною скаргою обставин, які були підставою для повернення касаційної скарги заявником не усунуто, останній у клопотання про доплату судового збору, доданому до втретє поданої касаційної скарги, продовжує настоювати на тому, що на момент подання позову до господарського суду (15.05.2015) ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотки ціни позову, отже поважні причини, за вказаних вище обставин, які вплинули на несвоєчасне звернення із касаційною скаргою втретє, відсутні.

Оскільки у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави у порядку, визначеному ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, клопотання про відновлення цього строку належить відхилити.

Керуючись ст.ст. 86, 111, пунктом 5 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Клопотання Квартирно-експлуатаційного відділу міста Херсона про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 у справі №916/2060/15 Господарського суду Одеської області відхилити, касаційну скаргу повернути особі, що її подала, а справу - до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.А. Кравчук

А.Г. Полянський