РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016Справа №910/12442/15

За позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", що виступає на захист майнових прав суб'єкта авторського права в особі BROADCAST MUSIC, INC (BMI)

До Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1")

За участю третьої особи, що не висуває самостійних вимог Іноземного підприємства "1+1 Продакшн"

Про стягнення 73 080 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав та 7 308 грн. штрафу

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Мендрик Д.О. - представник

Від відповідача Фокін С.О. - представник

Від третьої особи Фокін С.О. - представник

Суть спору:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (далі - Організація) звернулась до Господарського суду міста Києва в інтересах Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.) з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1", далі - Студія) 73 080 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 7 308 грн. штрафу в доход державного бюджету України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2015, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015, позов задоволено частково: з Товариства стягнуто на користь Організації в інтересах Broadcast Music Ink. 24 360 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав та 609 грн. судового збору; з Товариства стягнуто в доход державного бюджету України 2 436 грн. штрафу; в решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2016 касаційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія" Студія 1+1" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2015 та Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 зі справи № 910/12442/15 скасовано.

Справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справу передано судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою від 26.02.2016 року розгляд справи був призначений на 05.04.2016 року.

У судовому засіданні 05.04.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник відповідача та третьої особи надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» ч. 1 ст. 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України «Про авторське право і суміжні права» - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

31.12.2004 Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law), є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою «Суспільне право на виконання» (public performing right).

«Суспільне право на виконання» (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, Broadcast Music Ink.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

- музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» (композитор/автор тексту (фізична особа) Sony ATV Songs LLC; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.);

- музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» (оригінальний правовласник: EMI Blackwood Music Inc.; Milmarsh music; Minnesingers publishing LTD; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.)

Судом встановлено, що:

- 25.02.2004 Broadcast Music Ink. та Unichappel Music Inc. було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 25.02.2004), термін якого з 01.04.2008 по 31.03.2013;

- 23.01.2006 Broadcast Music Ink. та EMI Blackwood Music Inc. було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 23.01.2006), термін дії якого з 01.04.2005 по 31.12.2008;

- 25.09.2007 Broadcast Music Ink. та Sony ATV Songs LLC було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 25.09.2007), термін дії якого з 01.04.2007 по 31.03.2011.

Умовами зазначених договорів передбачено, що:

- кожен з них продовжується на однакові періоди терміном 5 (п'ять) років кожен, поки не буде припинений однією із сторін до кінця будь-якого додаткового строку протягом додаткових 3 (трьох) років, у випадку попередження, яке надається рекомендованим листом, експрес-поштою або іншим способом передачі, який буде гарантувати, що дата відправлення листа буде зафіксована кур'єром (наприклад, експрес або кур'єрською поштою), але не більше 6 (шести) або не менше 3 (трьох) місяців до дати закінчення будь-якого терміну;

- слова «твір» або «твори» означають:

всі музичні твори (в тому числі музичні уривки та окремі композиції, написані для драматичного або музично-драматичного), оприлюднені або не оприлюднені, які наразі належать видавцеві або авторські права на які захищає видавець, або права на які належать видавцеві, або правами на публічне виконання яких управляє видавець;

всі музичні твори (в тому числі музичні уривки та окремі композиції, написані для драматичного або музично-драматичного), оприлюднені або не оприлюднені, володіння авторським правом та володіння або управління правами на публічне виконання яких видавець набуває протягом періоду, з дати набуття видавцем такого володіння або управління.

Таким чином, позивачами були подані відповідні правочини, що підтверджують передачу їм виключних майнових авторських на музичні твори з текстом особами, яким ці права належали.

Судом враховано те, що зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Таким чином, Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори з текстом «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території України, а тому доводи відповідача про неподання позивачем доказів, що підтверджують наявність прав у Організації на подання даного позову, спростовані доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною 2 ст. 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи ст. 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. ст. 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що 18.05.2014 представником Організації ОСОБА_3 в присутності громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 21 год. 02 хв. до 23 год. 00 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, які використовувалися Студією, зокрема: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець: ОСОБА_6; композитор/автор тексту (фізична особа): ОСОБА_9; Record Eugene Booker; Carter Shawn C; Knowles Beyonce Gissele; EMI Blackwood Music Inc.; Unichappell Music Inc.; Beyonce Publishing; Carter Boys Music; Hitco South; W В Music Corp; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.)); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець: ОСОБА_7; композитор/автор тексту (фізична особа): ОСОБА_10; Sony ATV Songs LLC; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.));

Фіксація здійснювалась з використанням фотоапарату Panasonic Lumix DMC-FZ40 на карту пам'яті Team micro SDHC 4 GB 4class №MMB TR 04G3CCA-MP.

До матеріалів справи долучено вказану карту пам'яті, суд при підготовці до судового засідання оглянув відеозапис фіксації порушення, з якого вбачається, що публічне сповіщення кожного з музичних творів відбулося тричі (уривками різної тривалості), на записі міститься логотип телеканалу « 1+1» у складі передачі «Голос країни-4» у період з 21 год. 02 хв. до 23 год. 00 хв. Відповідач не заперечував проти факту сповіщення.

На вимогу господарського суду від 08.06.2015 відповідач подав суду витяг з журналу обліку телепередач за 18.05.2014, з якого вбачається, що у період часу з 20 год. 59 хв. до 23 год. 56 хв. в ефірі телеканалу "1+1" транслювалася передача «Голос країни-4».

Запис телевізійного ефіру телеканалу "1+1" з трансляцією випуску передачі "Голос країни-4" та ефірну довідку відповідач не подав.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Голос України-4», він лише набув права на публічне сповіщення цього аудіовізуального твору на підставі Договору від 01.08.2013.

Так, 01.08.2013 ІП « 1+1 Продакшн» (виробник) та ТРК "Студія "1+1" (замовник) укладено Договір від 01.08.2013, за умовами якого:

- на умовах та в порядку, передбачених Договором від 01.08.2013, замовник доручає, виробник бере на себе зобов'язання з виробництва передачі на основі формату та подальшої передачі (відступлення) виключних майнових авторських прав на передачу (пункт 2.1 Договору від 01.08.2013);

- виробник зобов'язується в порядку, передбаченому законодавством України, придбати майнові права авторів, твори яких (як існували раніше, так і створені в процесі роботи над передачею і рекламними матеріалами) увійдуть як складова частина в передачу та/або та рекламні матеріали (підпункт 4.4.2 пункт 4.4 Договору від 01.08.2013);

- Договір від 01.08.2013 набирає чинності від дати його підписання, вказаної на першому аркуші Договору від 01.08.2013, та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором від 01.08.2013, а в частині реалізації замовником виключних майнових прав на передачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (пункт 10.1 Договору від 01.08.2013).

Разом з тим, ІП « 1+1 Продакшн» та ТРК "Студія "1+1" укладено додаток до Договору від 01.08.2013 (акт), з якого вбачається, що протягом травня 2014 року виробник передав, а замовник прийняв твір та виключні майнові права на нього, а саме: виробництво передачі «Голос країни-4», включаючи вартість виключних майнових прав на передачу (12 випуск).

Відповідно до частин другої-третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що ІП « 1+1 Продакшн» було укладено ліцензійні договори, які стосуються отримання ІП « 1+1 Продакшн» невиключних майнових прав на використання товарів з каталогів правовласників.

01.04.2014 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ТОВ «Українська музикальна видавнича група» (правовласник) укладено Ліцензійний договір від 01.04.2014, за умовами якого правовласник надає компанії в користування невиключні авторські та/або суміжні права на використання творів та/або фонограм (права), перелік яких зазначено в додатку до Ліцензійного договору від 01.04.2014 для створення передач; компанія не має права передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів та/або фонограм, отриманих за Ліцензійним договором від 01.04.2014, третім особам, які здійснюють виробництво аудіовізуальних творів, а саме передач «Голос країни-4» для наступного включення в ефір телевізійних каналів «ТЕТ», « 2+2», « 1+1», «Плюс Плюс», «Бигуди», «УНИАН»; Ліцензійний договір від 01.04.2014 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення їх печатками та припиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Ліцензійним договором від 01.04.2014 (пункт 8.1 Ліцензійного договору від 01.04.2014).

Відповідно до додатку № 2 до Ліцензійного договору від 01.04.2014, на підставі вказаного договору ІП « 1+1 Продакшн» та ТОВ «Українська музикальна видавнича група» було погоджено перелік творів для використання в телепередачі під назвою «Голос країни-4», а саме: твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», авторами якого є ОСОБА_9; Record Eugene Booker; Carter Shawn C; Knowles Beyonce Gissele; доля авторських прав на музику твору - 7,5%.

01.04.2014 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ТОВ «УМИГ Мьюзік» (правовласник) укладено Ліцензійний договір, за умовами якого: правовласник надає компанії в користування невиключні авторські та/або суміжні права на використання творів та/або фонограм (права), перелік яких зазначено в додатку до Ліцензійного договору для створення передач; компанія не має права передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів та/або фонограм, отриманих за Ліцензійним договором, третім особам, які здійснюють виробництво аудіовізуальних творів, а саме передач «Голос країни-4»для наступного включення в ефір телевізійних каналів «ТЕТ», « 2+2», « 1+1», «Плюс Плюс», «Бигуди», «УНИАН»; Ліцензійний договір від 01.04.2014 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення їх печатками та припиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Ліцензійним договором.

Відповідно до додатку № 2 до Ліцензійного договору, на підставі вказаного договору ІП « 1+1 Продакшн» та ТОВ «УМИГ Мьюзік» було погоджено перелік творів для використання в телепередачі під назвою «Голос країни-4», а саме:

твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», авторами якого є ОСОБА_9; Record Eugene Booker; Carter Shawn C; Knowles Beyonce Gissele; доля авторських прав на твір - 37,5%.

твір «ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець: ОСОБА_7; композитор/автор тексту (фізична особа): ОСОБА_10; Sony ATV Songs LLC; доля авторських прав твір- 100%.

01.07.2014 ІП « 1+1 Продакшн» (ліцензіат) та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (ліцензіар) укладено Ліцензійний договір від 01.07.2014, за умовами якого: ліцензіар передає ліцензіату невиключні права (авторські та/або суміжні) на використання музичних творів (твори) та/або фонограм, які зазначені в додатку до Ліцензійного договору від 01.07.2014, який є невід'ємною його частиною, способами, вказаними в пункті 1.2 Ліцензійного договору від 01.07.2014, та в об'ємі, вказаному в пункті 1.3 Ліцензійного договору від 01.07.2014 (ліцензійні права), а ліцензіат зобов'язується використовувати твори/фонограми відповідно до умов Ліцензійного договору від 01.07.2014 та виплачувати ліцензіару винагороду за використання ліцензійними правами в розмірі вказаному в Ліцензійному договорі від 01.07.2014 та додатку до нього. Ліцензійні права, вказаних в Ліцензійному договорі від 01.07.2014 надаються ліцензіаром ліцензіату без передачі права власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження такими творами/фонограмами (пункт 1.1 Ліцензійного договору від 01.07.2014); ліцензіат має право передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів/фонограм, отриманих за Ліцензійним договором від 01.07.2014, третім особам, які здійснюють виробництво телепередач для наступного включення в ефір телевізійних каналів «ТЕТ», « 2+2», « 1+1», «Плюс Плюс», «Бигуди», «УНИАН» (пункт 1.5 Ліцензійного договору від 01.07.2014); Ліцензійний договір від 01.07.2014 набирає чинності з моменту підписання представниками та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014, але не може бути припинений раніше виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором від 01.07.2014. Умови та/або положення Ліцензійного договору від 01.07.2014 поширюються на відносини сторін, які виникли раніше, а саме 01.01.2014. Продовження строку дії Ліцензійного договору від 01.07.2014 оформлюються додатковою угодою до нього або окремим договором та підписується сторонами (пункт 11.1 Ліцензійного договору від 01.07.2014).

Відповідно до додатку № 1 до Ліцензійного договору від 01.07.2014, на підставі вказаного договору ліцензіар передав ліцензіату невиключні авторські та суміжні права на твори/фонограми для використання в телепередачі під назвою «Голос країни-4»: твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», авторами якого є ОСОБА_9; Record Eugene Booker; Carter Shawn C; Knowles Beyonce Gissele; доля авторських прав на твір - 55%; строк дії ліцензійного права з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Посилання позивача на те, що приписи Ліцензійного договору, укладеного з ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» щодо поширення його умов на правовідносини сторін з 01.01.2014 (ч. 3 ст. 631 ЦК України) суперечить припису ст. 31 Закону та ст. 1109 ЦК України не може братися судом до уваги, адже а ні ст. 31 Закону, а ні ст. 1109 ЦК України не містить заборони та/або обмеження щодо застосування до ліцензійних договорів приписів частини 3 статті 631 ЦК України

Твердження Організації про те, відповідачем не подано доказів укладення ПП «Світова музика» та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» відповідних правочинів з авторами є безпідставними, оскільки судом враховано те, що Ліцензійний договір «Світова музика» та Ліцензійний договір «Ворнер мьюзік Україна» є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавався (ст. 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Також твердження позивача щодо нікчемності зазначених Ліцензійних договорів є не обґрунтованим та не законним, тому що не відповідає приписам ст. 215 ЦК України, а отже також не може братися судом до уваги.

Отже, судом встановлено, що відповідачем отримано дозволи на публічне сповіщення творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_2"; використання відповідачем спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося із дозволом відповідного правовласника та зі сплатою авторської винагороди.

Як зазначалося, судом встановлено, що сповіщення творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" і "ІНФОРМАЦІЯ_2" здійснювалось при сповіщенні цілісного аудіовізуального твору «Голос країни - 4».

Сповіщення аудіовізуального твору «Голос країни - 4» відповідачем здійснювалось на цілком законних підставах на основі договору із ІП « 1+1 Продакшн» від 01.08.2013 року «Про виробництво аудіовізуального твору та передачі (відступленню) майнових прав».

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Тобто, публічне сповіщення музичного твору як складової частини аудіовізуального твору, під час правомірного публічного сповіщення останнього, є також цілком правомірним.

Сповіщення творів, що увійшли як складова частина до цілісного аудіовізуального твору, право на сповіщення якого отримано на законних підставах, за своєю суттю не може вважатись бездоговірним використанням твору.

Як наслідок, публічне сповіщення музичного твору у складі аудіовізуального твору не потребує додаткового дозволу суб'єкта авторських прав. У такому разі особа, яка здійснює таке публічне сповіщення має лише сплатити справедливу авторську винагороду. У разі відсутності договору з організацією колективного управління розмір справедливої авторської винагороди визначається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 72 «Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського права і суміжних прав».

Судом встановлено, що відповідач не відмовляється від сплатити авторам справедливої винагороди за публічне сповіщення їх творів, але в узгодженому сторонами розмірі, розрахованому згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 72 «Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського права і суміжних прав».

Таким чином, твердження позивача щодо незаконного використання відповідачем музичних творів не знаходить свого підтвердження наявними у матеріалах справи. Тобто позивач має право на стягнення справедливої авторської винагороди, а не стягнення компенсації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення компенсації за порушення майнового авторського права необгрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016.

СуддяЛ.В. Прокопенко