ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"19" квітня 2016 р. Справа № 5024/1876/2011

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Новотроїцького житлово-комунального підприємства про відстрочку виконання рішення по справі

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000" м. Київ

до: Новотроїцьке житлово-комунальне підприємство смт. Новотроїцьке Херсонської області

про стягнення 120 000 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа ОСОБА_1, довір. № 1 від 20.01.2016р.

від відповідача - уповноважені особи ОСОБА_2, довір. від 10.04.2016р., ОСОБА_3, довір. № 60 від 23.02.2016р.

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 25.10.2011 року позовні вимоги задоволено. З відповідача на користь позивача стягнено 120000 грн. 00коп. заборгованості за виконані підрядні роботи, 1200грн. витрат по держмиту та 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

10.11.2011 року судом видано наказ.

Ухвалою суду від 12.03.2015року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.04.2015року, здійснено заміну відповідача по справі - комунальне підприємство "Новотроїцькводоканал" на його правонаступника - Новотроїцьке житлово-комунальне підприємство (75300 смт. Новотроїцьке Херсонської області вул. Пушкіна 8, корп. А, ).

Ухвалою суду від 02.06.2015року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.07.2015року, відновлено товариству з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000" пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Херсонської області від 10.11.2011 р. у справі №5024/1876/2011.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.11.2015року скасовано ухвалу суду від 30.09.2015р. про відмову у видачі дублікату наказу. Цією ж постановою задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000" про видачу дублікату наказу від 10.11.2011 року та зобовязано господарський суд Херсонської області видати дублікат наказу від 10.11.2011 року по справі №5024/1876/2011.

Господарським судом Херсонської області на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 05.11.2015року видано дублікат наказу.

07.04.2016р. від Новотроїцького житлово-комунального підприємства надійшла заява про відстрочку виконання рішення до винесення вироку судом по кримінальному провадженню № 0000548. Заявник посилається на те, що позивач при розгляді справи № 5024/1876/2011 ввів суд в оману, надавши суду в якості доказів завідомо неправдиву інформацію, подавши докази з явними ознаками фальсифікації, що є посяганням на встановлений порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, у зв'язку з чим Новотроїцьке житлово-комунальне підприємство 06.05.2015р. звернулось до Новотроїцької районної прокуратури із заявою про проведення прокурорської перевірки на наявність правопорушень в діях осіб, які причетні до виникнення заборгованості КП "Новотроїцькводоканал" перед позивачем, за результатами якої було відкрито кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України про шахрайські дії ТОВ "Гідросервіс-2000" щодо Новотроїцького ЖКП.

Ухвалою від 08.04.2016р. розгляд заяви призначено в засіданні суду 19.04.2016р.

Позивач, відповідно до відзиву на заяву відповідача, проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що про кримінальне провадження, яке відкрито 29.05.2015р., позивачу стало відомо лише з заяви відповідача, жодних викликів чи запитів з цього приводу від правоохоронних органів до позивача не надходило, що свідчить про те, що в найближчий час справа не може бути передана до суду та розглянута ним, що виключає можливість винесення судового вироку в розумні строки.

Крім того, позивач посилається на те, що договори № 784 та № 785, заборгованість за якими була стягнута рішенням суду у справі № 5024/1876/2011, не розірвані, не визнані судом недійсними, а в ході розгляду справи суд перевірив наявність всіх документів, наявність підписів і печаток, встановив факт виконання робіт та факт їх неоплати.

За посиланнями позивача, рішення від 25.10.2011 року у справі № 5024/1876/2011 до цього часу залишається невиконаним, відповідачем не наведено жодних виняткових обставин для надання відстрочки.

Розглянувши заяву, заслухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про те, що заява відповідача про не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Тому, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобовязання, тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач не виконав вимог суду і не надав належних доказів, які б обґрунтовували неможливість виконання рішення суду.

До того ж, відповідачем не надано доказів відсутності майна, за рахунок якого можливо було б виконати рішення суду.

Рішення суду від 25.10.2011року залишається до цього часу не виконаним.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) (далі -Конвенція). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

В рішенні від 17.05.05 по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_4 проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-У).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 07.07.2011 року по справі №11/168 (16/4, 14/54, 14/66).

З огляду на викладене та враховуючи те, що обставини, які склалися у відповідача не є винятковими у розумінні ч. 1 ст. 121 ГПК України, з урахуванням матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів у економіці держави та недоведеності відповідачем відсутності коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, суд вважає, що заява відповідача про надання відстрочки виконання рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.86, 121 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Відмовити в задоволенні заяви Новотроїцького житлово-комунального підприємства про відстрочку виконання рішення у справі № 5024/1876/2011.

Суддя В.П.Ярошенко