ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 911/1112/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Контакт-К

до Приватного акціонерного товариства Росава

про стягнення 576499,52 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. б/н від 29.03.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довір. № 05-2 від 30.02.2015 р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Контакт-К» (далі ТОВ «Контакт-К», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Росава» (далі - ТОВ «Росава», відповідач) про стягнення 576499,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення розрахунку з позивачем за поставку товару відповідно до договору поставки нафтопродуктів № 01/03-16 від 01.03.2016 р., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 576499,53 грн. основного боргу, а також судовий збір.

У судовому засіданні 18.04.2016 р. представником ТОВ «Росава» до суду було подано клопотання б/н, б/д (вх. № 8289/16 від 18.04.2016 р.) про долучення документів до матеріалів справи, а саме - платіжних доручень на підтвердження здійснених відповідачем часткових оплат за договором поставки нафтопродуктів № 01/03-16 від 01.03.2016 р.

У судовому засіданні 18.04.2016 р. представником ТОВ «Контакт-К» до суду було подано заяву б/н від 18.04.2016 р. (вх. № 8290/16 від 18.04.2016 р.) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 576499,52 грн. основного боргу, а також судовий збір.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог з урахуванням заяви б/н від 18.04.2016 р. (вх. № 8290/16 від 18.04.2016 р.) про зменшення розміру позовних вимог, а саме - про стягнення з відповідача 576499,52 грн. основного боргу.

У судовому засіданні 18.04.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, а представник відповідача, в свою чергу, проти задоволення позову не заперечував та заявив про визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі. Відзиву на позов відповідач суду на надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.04.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Контакт-К» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Росава» (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 01/03-16 від 01.03.2016 р., відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця (поставити), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязується прийняти у свою власність й оплатити нафтопродукти згідно умов договору та відповідних додаткових угод до нього. Поставка товару відбувається на підставі додаткових угод до цього договору, які підписуються повноважними представниками сторін, та є невідємною частиною цього договору, в яких сторонами узгоджуються найменування та асортимент нафтопродуктів, ціна, кількість, умови поставки, в т.ч. відвантаження товару, умови оплати, інші необхідні умови поставки погодженого об'єму товару (п. 1.2 договору).

Згідно з пунктом 6.1 договору № 01/03-16 від 01.03.2016 р. покупець здійснює оплату кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів за ціною, яка зазначена у відповідній додатковій угоді до цього договору, на поточний рахунок продавця, якщо інше не передбачено самою додатковою угодою, протягом 3 календарних днів від дати поставки кожної партії товару.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.03.2016 р. до договору № 01/03-16 від 01.03.2016 р., позивач та відповідач узгодили поставку товару в асортименті «Мазут паливний 100» в кількості 117,06 т за ціною 1000,00 грн. за тонну (з урахуванням ПДВ), на загальну суму 1170599,53 грн. строком до 31.03.2016 р.

ТОВ «Контакт-К» було поставлено відповідачеві, згідно з актами приймання-передачі № КК-00000004 від 16.03.2016 р. та № КК-00000006 від 17.06.2016 р., мазут паливний М-100 на суми 876299,64 грн. і 294299,88 грн. відповідно.

Факт поставки позивачем відповідачеві мазуту паливного М-100 підтверджується також видатковими накладними № КК-00000004 від 16.03.2016 р. на суму 876299,64 грн. та № КК-00000006 від 17.03.2016 р. на суму 294299,88 грн., оригінали яких були оглянуті судом.

ТОВ «Росава» частково розрахувалось з ТОВ «Контакт-К» за поставлений товар в сумі 594100,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача, оригінал якої долучено до матеріалів справи, а також наданими відповідачем платіжними дорученнями № 942 від 18.03.2016 р. на суму 581150,00 грн., № 1239 від 25.03.2016 р. на суму 4150,00 грн. та № 1363 від 29.03.1016 р. на суму 8800,00 грн.

З урахуванням викладеного, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар, згідно договору поставки № 01/03-16 від 01.03.2016 р., становить 576499,52 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар у повному обсязі, останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.03.2016 р. заявив про визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Частиною 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Водночас, як передбачено ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З урахуванням викладеного та встановлення наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 576499,52 грн. позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Росава» (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 91, код 30253385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт-К» (49027, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 7, оф. 1221, код 36961986) 576499 (пятсот сімдесят шість тисяч чотириста девяносто девять) грн. 52 коп. основного боргу, 8800 (вісім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 25.04.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна