ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 Справа №917/239/16

за позовом Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави - Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в особі Управління міського майна Кременчуцької міської ради, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600

до Приватного підприємства "ВАГИР", вул. Першотравнева, 20а, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення суми основного боргу

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №07-03/72 від 01.03.2016

від відповідача: не зявились

від прокуратури: ОСОБА_2, посвідчення №035939

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договорами оренди №200 від 04.05.2012 та № 135 від 08.06.2015 у розмірі 69167,22 грн.

12.04.2016 на адресу суду надійшла заява Кременчуцької місцевої прокуратури про зміну позовних вимог, а саме щодо зменшення розміру позовних вимог до 36408,61 грн.

У пункті 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 22 ГПК не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд розцінює, подану позивачем заяву про зміну позовних вимог, як заяву про зменшення розміру позовних вимог та приймає її до розгляду.

Отже, суд вирішує спір, виходячи з нової ціни позову, а саме: про стягнення з відповідача 36408,61 грн заборгованості по орендній платі.

Прокурор та представник Управління міського майна в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані належним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати орендних платежів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвала суду про відкладення розгляду справи, направлена відповідачу за адресою, зазначеною у позовній заяві повернулася до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання". Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 р. гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради та приватне підприємство ВАГИР уклали договори оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука № 200 від 04.05.2012 та № 135 від 08.06.2015

28.01.2016 Кременчуцька місцева прокуратура отримала інформацію з Управління міського майна Кременчуцької міської ради щодо наявної у відповідача заборгованості по орендній платі за користування комунальним майном - нежитловим приміщенням за адресою: м. Кременчук, вул. Коцюбинського, 1.

Відповідно до п. 1.1 зазначених договорів Орендодавець (виконавчий комітет Кременчуцької міської ради) передає, а Орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно: нежитлове приміщення площею 341,2 м2, розташоване за адресою: м. Кременчук, вул. Коцюбинського, 1. Майно передається в оренду для розміщення кафе.

Зазначеним нежитловим приміщенням відповідач користується з 06.05.2011, що підтверджується актом приймання-передачі.

У відповідності з п.п. 3.3 договорів орендна плата перераховується на рахунок, вказаний в договорі оренди, не пізніше останнього числа кожного поточного місяця за попередній місяць.

Згідно з 5.2, 5.9 вищевказаних договорів відповідач зобов'язувався вчасно сплачувати орендну плату за користування комунальним майном.

Згідно з п. 3.7 договорів у разі закінчення дії договору оренди майна орендна плата сплачується Орендарем по день фактичного використання приміщення. У разі звільнення приміщення Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі (не включаючи дату акта).

Проте, своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної сплати орендної плати відповідач належним чином не виконав.

Так, заборгованість відповідача з орендної плати перед Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради м. Кременчука за договорами № 200 від 04.05.2012 та № 135 від 08.06.2015 станом на 01.01.2016 становила 87929,50 грн.

Відповідно до листів Управління міського майна Кременчуцької міської ради від 02.02.2016 та № 07-03/114 від 11.04.2016 приватним підприємством ВАГИР частково сплачена заборгованість в сумі 51520,89 грн.

Таким чином, заборгованість, з орендної плати в період з березня 2015 по 01 січня 2016 року, станом на час розгляду справи становить 36408,61 грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (із змінами та доповненнями) орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не допускається.

Згідно з п. 1, п. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, як на момент пред'явлення позову так і на момент розгляду справи, відповідач свої зобов'язання щодо сплати орендних платежів не виконав, заборгованість по орендній платі в сумі 36408,61 грн не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 36408,61 грн заборгованості по орендній платі є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "ВАГИР", вул. Першотравнева, 20а, м. Кременчук, Полтавська область, 39600 (код 32190888) на користь Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради до міського бюджету, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600 (р/р 0008, , код платежу 22080401, банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, одержувач: УК у м. Кременчуці (м. Кременчук) 22080401 заборгованість по орендній платі в сумі 36408,61 грн.

Стягнути з Приватного підприємства ВАГИР, вул. Першотравнева, 20а, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, код 32190888, р/р 3287 в ПГРУ ПАТ КБ Приватбанк м. Полтава, МФО 331401) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету-2800) 1378,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 18.04.16

Суддя Д.М. Сірош