донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.04.2016 р. справа №908/2261/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від третьої особи: від ВПВР УДВС:не зявились; не зявились; не зявились; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м.Кіровоград
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від 09 березня 2016 р.
у справі№ 908/2261/13 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовом до відповідача: за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, м.Харків Публічного акціонерного товариства Запоріжсантехмонтаж, м. Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю Автоком, м.Запоріжжя
про за участю звернення стягнення на предмет іпотеки Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м.Кіровоград

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.03.2016р. задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжсантехмонтаж» № 04 від 19.01.2016р. на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо виконання рішення господарського суду у справі № 908/2261/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», м. Харків до Публічного акціонерного товариства «Запоріжсантехмонтаж», м. Запоріжжя за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоком», м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначеною ухвалою звіт субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 від 04.09.2015р. про оцінку майна, розташованого за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Будівельників, 12 визнано таким, що не підлягає використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, м. Кіровоград звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати останню, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ПАТ «Запоріжсантехсервіс».

Апелянт вважає вищезазначену ухвалу необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. На його думку, скарга ПАТ «Запоріжсантехмонтаж» не базується на чинному законодавстві, надані оцінювачем майна пояснення стосовно часткової незгоди з висновком рецензента відповідають п. 20 Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», боржником в скарзі цілком безпідставно та необґрунтовано вказується на заниження оцінки майна в порівнянні з його вартістю у договорі іпотеки від 01.09.2009р., не наведено жодної норми чинного законодавства, яку порушив державний виконавець або оцінювач при визначенні вартості майна, дії виконавця відповідають положенням ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.04.2016р. зазначена апеляційна скарга прийнята до апеляційного провадження та призначена до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 252 від 18.04.2016р., у звязку з неможливістю головуючого судді Склярук О.І. продовжувати розгляд справи через перебування на день розгляду справи - 20.04.2016р. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/2261/13. За результатами його проведення, визначений новий склад колегії суддів, яка розглядає цю справу: головуючий суддя Малашкевич С.А., суддя член колегії Агапов О.Л., суддя член колегії Мартюхіна Н.О.

В призначене судове засідання представники сторін не прибули, вимоги ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 11.04.2016р., стосовно надання відзивів на апеляційну скаргу, не виконали.

Усі учасники спору були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання відповідно до вимог ст. 98 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка сторін судом не визнавалася обовязковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі зазначених представників.

За відсутністю представників сторін у судовому засіданні, технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, господарським судом Запорізької області від 10.07.2014р. прийнято рішення в справі № 908/2261/13, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволені частково: звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству «Запоріжсантехмонтаж», а саме: на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. 8 Березня, буд. 6; виробничі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Будівельників, 12, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

28.07.2014р. господарським судом видано окремо накази про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення 68 762,65 грн. судового збору.

22.10.2014р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_6 (ВП № 45161888) відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 908/2261/13, виданого 28.07.2014 р., про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності ПАТ «Запоріжсантехмонтаж», а саме: на виробничі будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Будівельників, 12. Боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до 28.10.2014р. Постанова винесена на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

22.10.2014 р. старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт зазначеного майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, складений акт опису й арешту майна.

Постановою старшого державного виконавця від 10.07.2015р. призначено ОСОБА_5 експертом, субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу № 908/2261/13, виданого 28.07.2014р.; постановлено ОСОБА_5 надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питання визначення вартості нерухомого майна, а саме: виробничі будівлі та споруди по пр. Будівельників, 12 в м. Олександрії Кіровоградської області.

Листом від 25.09.2015 р. № 18863 Відділ примусового виконання рішень повідомив боржника та стягувача про результати визначення оцінки майна, що згідно з звітом від 04.09.2015 р. складає 4 520 000,00 грн. без ПДВ.

У звязку з письмовим запереченням боржника ПАТ «Запоріжсантехмонтаж» від 06.10.2015р. за вих. № _78_, на висновок щодо вартості майна, постановою від 27.11.2015р. старший державний виконавець призначив ТОВ «Експертне бюро» в особі ОСОБА_7 субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу № 908/2261/13 від 28.07.2014р. Постановлено надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна з питань рецензування звіту про незалежну оцінку від 04.09.2015р., наданого субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_5 про визначення вартості арештованого нерухомого майна, а саме: виробничі будівлі та споруди по проспекту Будівельників, 12 в м. Олександрії Кіровоградської області.

Відповідно до рецензії від 21.12.2015 р., звіт оцінювача ОСОБА_5 не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Згідно з протоколом опрацювання зауважень рецензента від 28.12.2015р. та доопрацьованого звіту про незалежну оцінку арештованого майна, складеного 04.09.2015р. ФОП ОСОБА_5, ймовірна початкова ринкова вартість обєкта оцінки при вимушеному продажу арештованого майна на прилюдних торгах на дату оцінки (31.08.2015 р.) складає без ПДВ 4 662 000,00 грн.

Листом від 04.01.2016 р. № 6 відділ примусового виконання рішень повідомив боржника та стягувача, що за результатами проведеного рецензування звіту про незалежну оцінку арештованого майна від 04.09.2015 р. змінилася вартість нерухомого майна, та становить 4 662 000 грн. без ПДВ.

Не погоджуючись зі звітом від 04.09.2015 р. субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5, боржник звернувся до господарського суду зі скаргою, просить визнати даний звіт таким, що не підлягає використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна.

Суд першої інстанції вирішив, що рецензією звіту про незалежну оцінку арештованого майна підтверджується не повна відповідність звіту про оцінку майна вимогам діючого законодавства, недоліки звіту у повному обсязі не усунуто, тому він є таким, що не підлягає використанню при визначені стартової ціни під час проведення торгів з реалізації обєкта оцінки.

Донецький апеляційний господарський суд, за результатами вивчення матеріалів справи, погоджується з висновками суду першої інстранціїї щодо задоволення скарги боржника, та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з п. 13 Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

У пункті 9.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 р. № 9 розяснено, що визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України «Про виконавче провадження») є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним субєкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121- 2 ГПК України.

В силу приписів ч.1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процесс визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно ст. 9 цього Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким нормативно-правовим актом з оцінки майна, зокрема, є Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. № 1440.

В п. 51 Національного стандарту № 1 встановлено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки? ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки? ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів.

Відповідно до пунктів 53 та 3 зазначеного Стандарту, оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкти оцінки, зокрема, вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики…, ідентифікація об'єкта оцінки визначається як встановлення відповідності об'єкта оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього.

Згідно положень ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Як встановлено ч. 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Листом від 25.09.2015 р. № 18863 Відділ примусового виконання рішень повідомив боржника та стягувача про результати визначення оцінки майна, що згідно з звітом від 04.09.2015 р. складає 4 520 000,00 грн. без ПДВ, та зазначив, що у разі не згоди з такими результатами визначення вартості майна, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Додатково повідомив, що відповідно до положень ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки.

Листом № 631-3/30-4 від 02.10.2015р. ПАТ «УкрСиббанк» повідомило ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, що не заперечує проти визначеної вартості в розмірі 4 520 000, 00 грн. без ПДВ та передачі зазначеного майна на реалізацію за вказаною ціною.

В свою чергу, ПАТ «Запоріжсантехмонтаж» листом від 06.10.2015р. за вих. № _78_ надіслало до ВПВР УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області свої заперечення щодо визначеної вартості арештованого майна, не погодилось з такими висновками оцінювача, оскільки, на його думку, у порівнянні з Договором іпотеки від 01.10.2009р., предметом якого було це майно, його вартість суттєво зменшилась.

Постановою від 27.11.2015р. старший державний виконавець призначив ТОВ «Експертне бюро» в особі ОСОБА_7 субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу № 908/2261/13 від 28.07.2014р. Постановлено надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна з питань рецензування звіту про незалежну оцінку від 04.09.2015р., наданого субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_5 про визначення вартості арештованого нерухомого майна, а саме: виробничі будівлі та споруди по проспекту Будівельників, 12 в м. Олександрії Кіровоградської області.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими

актами з оцінки майна.

За приписами ст. 13 цього Закону України рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Аналогічні положення містяться в Національному стандарті № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Так, відповідно до пункту 63 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва.

Згідно з пунктом 67 Національного стандарту № 1, рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативноправових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Звіт класифікується за такими ознаками: звіт повністю відповідає вимогам нормативноправових актів з оцінки майна? звіт у цілому відповідає вимогам нормативноправових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки? звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативноправових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків? звіт не відповідає вимогам нормативноправових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

У рецензії від 21.12.2015р. визначено, що звіт оцінювача ОСОБА_5 не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Рецензентом вказано, що оцінювач допустив суттєві помилки, застосовуючи методичні підходи, методи та процедури, зокрема, оцінювач округлив ринковий курс гривні до долара США до цілого числа, що дуже негативно вплинуло на точність оцінки; не обґрунтував прийняту орендну ставку для оцінюваної нерухомості (у рамках дохідного підходу); у рамках порівняльного підходу оцінювач використав коефіцієнт «Вага довіри», що ніяк не обґрунтовано у звіті та не відповідає жодному нормативному акту з оцінки майна; методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовані оцінювачем не відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна».

Листом № 3455 від 25.12.2015р. відділ примусового виконання рішень повідомив ОСОБА_5 щодо результатів проведення рецензії, та напавив останньому її копію для усунення недоліків.

28.12.2015р. ФОП ОСОБА_5 направив ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області протокол опрацювання за зауваженнями ренезцента на звіт про незалежну оцінку арештованого майна.

Як вбачається із протоколу опрацювання зауважень рецензента від 28.12.2015р. та доопрацьованого звіту про незалежну оцінку арештованого майна (дата оцінки 31.08.2015р.), складеного ФОП ОСОБА_5, оцінювач виправив не усі зауваження та не погодився із твердженнями рецензента щодо неправомірного використання ним коефіцієнта «Вага довіри», посилаючись на п. 20 Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна». В результаті виправлень зауважень, вартість майна змінилась та склала 4 662 000, 00 грн.

Листом № 6 від 04.01.2016р. відділ примусового виконання рішень повідомив боржника та стягувача, що за результатами проведеного рецензування звіту про незалежну оцінку арештованого майна від 04.09.2015р. змінилася вартість нерухомого майна, та становить 4 662 000 грн. без ПДВ. А також зазначив, що згідно ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

До суду звернувся боржник, оскільки не погодився з оцінкою, визначеною оцінювачем, у т.ч. з урахуванням окремих результатів рецензування. Стосовно самої рецензії, у учасників виконавчого провадження заперечень та зауважень не було, та висновки її не оскаржувались.

Непогодження з висновками рецензента зазначені лише оцінювачем ОСОБА_5 у протоколі опрацювання зауважень від 28.12.2015р., та стосуються тверджень рецензента щодо неправомірного застосування у звіті коефіцієнту «Вага довіри». Свої пояснення оцінювач надав, посилаючись на п. 20 Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна».

У п. 20 Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. зазначено:

Зіставлення обєкта оцінки та обєктів порівняння здійснюється за такими показниками, як ціна обєкта порівняння, ціна одиниці площі чи обєму тощо.

Узгодження отриманих величин вартостей обєктів порівняння здійснюється: за величинами вартостей обєктів порівняння, що найчастіше зустрічаються; на основі визначення середньозваженої вартості; за вартістю обєкта порівняння, яка зазнала найменших коригувань; на основі вартостей обєктів порівняння, інформація про ціни продажу (ціни пропонування) та характеристики яких найбільш достовірна; із застосуванням інших оціночних процедур, що обґрунтовуються у звіті про оцінку майна.

Тобто, відомостей про можливість застосування такого коефіцієнту як «Вага довіри», наведена норма не містить. Необхідність використання у звіті такого засобу оцінювання, та непогодження із зауваженнями рецензента в частині неправомірності та недоцільності його застосування, є лише субєктивною думкою оцінювача, яка нормативно не підтверджується.

Як вбачається з рецензії, недоліки, виявлені у звіті, впливають на достовірність оцінки, та, без усунення їх у сукупності, не можливо застосовувати таку оцінку.

Виходячи зі змісту протоколу опрацювання зауважень рецензента від 28.12.2015р., виправлення оцінювачем недоліків змінило розмір ймовірної початкової ринкової вартості майна, але оскільки не всі недоліки, які впливають на розрахунок вартості майна, були усунені, не спростовується первісний висновок рецензента про неможливість використовувати таку оцінку.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов вірного висновку, що звіт оцінювача ОСОБА_5 про незалежну оцінку арештованого майна від 04.09.2015р., у звязку з тим, що не були виправлені усі зауваження, зазначені у реценезції від 21.12.2015р., є таким, що не в повному обсязі відповідає вимогам діючого законодавства, та таким, що не підлягає використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації обєкта оцінки.

На підставі викладеного, Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м.Кіровоград, та скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 09.03.2016р. по справі № 908/2261/13.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м.Кіровоград на ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.03.2016 р. по справі № 908/2261/13 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.03.2016 р. по справі № 908/2261/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дати набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С. А. Малашкевич

Судді: О. Л. Агапов

ОСОБА_3