ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р. Справа № 923/230/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 12 750,29 грн. за договором про закупівлю природного газу

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: ОСОБА_1, юрисконсульт за довіреністю № 01-4/59 від 30.12.2015р.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 117-БО-33 від 16.02.2012р. у загальній суму - 12 750 грн. 29 коп., з якої: 10 625 грн. 24 коп. - 3% річних, 2 125 грн. 05 коп. пені.

Позивач в судове засідання від 29.03.2016р. та 19.04.2016р. не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Ухвалу господарського суду Херсонської області про порушення провадження по справі від 11.03.2016р. отримав 16.03.2016р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.36).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 10 625,24 грн., в частині стягнення пені в сумі 1 грн.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

16 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" (відповідач) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 117-БО-33 та додаткові угоди № 1 від 27.06.2012р.

Згідно з цим договором, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов'язується поставити ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), а ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" зобов'язується прийняти і оплатити природний в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що продавець передає покупцеві в період з 01 січня 2012р. по 31 грудня 2012р. природний газ в обсягом до 10650 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень 2100 квітень850 липень -жовтень 300
лютий 2100 травень-серпень -листопад 1300
березень 2100 червень-вересень -грудень 1900
I кв. 6300 I кв.850 III кв. - IV кв. 3500

Відповідно до п. 3.1. договору ціна за 1000 куб.м. газу, становить 3 509 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 0%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3884,78 грн., крім того ПДВ - 61,12 грн., всього з ПДВ - 3 945,90 грн.

Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 41372907,0 грн., крім того ПДВ - 650928,0 грн., разом з ПДВ - 42023835,0 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 7 договору передбачено відповідальність сторін.

Так, пунктом 7.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим Договором.

Згідно п.7.3. договору у разі порушення покупцем умов пункту 4.1. цього Договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

На виконання умов договору позивач поставив протягом лютого-квітня 2012 року природний газ на загальну суму 14 191 046 грн. 60 коп., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу:

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 2 034,090 тис. куб.м. за лютий 2012 року на суму 8 026 315 грн.73 коп.;

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 462,062 тимс.куб.м. за березень 2012 року на суму 5 769 150 грн. 45 коп.;

- акт приймання-передачі природного газу у обсязі 100,251 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 395 580 грн. 42 коп.;

Розрахунки за поставлений природний відповідачем проводились невчасно.

Після прийняття господарським судом Херсонської області рішення від 12.06.2012р. по справі № 5024/525/2012 про припинення провадження по справі в частині позовних вимог щодо стягнення 2 214 850 грн. 08 коп. основного боргу та стягнення 24078 грн. 95 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 22920 грн. 37 коп. з урахуванням 3% річних та 939 грн. 99 коп. судового збору, грошове зобов'язання боржника (відповідача) не припинилося, відповідач невчасно здійснював оплату за спожитий природний газ у встановлені договором строки, позивач здійснив нарахування три проценти річних у розмірі 2 125 грн. 05 коп.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України (435-4) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним згідно із статтею 526 ЦК України є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.549 Цивільного кодексу України (435-4) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.) встановлено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня (Стаття 3 Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14) від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч.6) Господарського кодексу України (436-4) встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За поданим позивачем розрахунком розмір пені становить 2 125 грн. 05 коп. за період з 10.05.2012 р. по 24.05.2012р.

Посилання відповідача на відсутність його вини в несвоєчасних розрахунках через дебіторську заборгованість та у звязку з цим збитковістю підприємства не є підставою звільнення його від сплати пені, як і підставою зменшення штрафних санкцій до 1 грн.00 коп., оскільки відповідач не позбавлений права на здійснення позовної роботи. До того ж умовами договору також не передбачено звільнення його від сплати пені у випадку несплати послуг з теплопостачання населенням та бюджетними установами.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування ГПК України" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження клопотання щодо зменшення пені до 1 грн. 00 коп., оскільки зменшення штрафних санкцій судом вирішується з урахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансованого стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів в економіці держави та інших обставин справи, які б свідчили про можливість зменшення пені.

При цьому, слід також враховувати, що за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст.625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч.2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, невідшкодування із бюджету різниці між фактичними витратами та затвердженими тарифами на теплову енергію не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Тому, є помилковим посилання відповідача, як на підставу для зменшення штрафних санкцій, на заборгованість населення з оплати послуг з теплопостачання та тяжкий фінансовий стан відповідача, внаслідок чого його доводи не можуть бути підставою звільнення його від сплати пені.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за змістом зазначеної норми права боржник повинен повернути не лише суму основного боргу, а і додаткову суму, як інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочки.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Застосування положень частини другої статті 625 ЦК України не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Інфляційні втрати повязані з інфляційними процесами в державі і за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотка річних платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача річних за неналежне виконання грошового зобовязання є правомірними.

За розрахунком позивача, розмір суми 3 % річних становить 2 125 грн. 05 коп.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних неналежне виконання грошового зобовязання є правомірними.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий збір на підставі ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (73036, м.Херсон, Бериславське шосе,1 , інші реквізити суду не відомі) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, , п/р № 1 в АТ "Ощадбанк", код банку 300465, код ЄДРПОУ банку 00032129) 3 % річних у розмірі 10 625 грн. 24 коп., пені у розмірі 2 125 грн. 05 коп., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 22.04.2015р.

Суддя В.В.Литвинова