ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 910/24187/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Палій В.В. і Васищак І.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2015

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016

зі справи № 910/24187/15

за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добровулик" (далі - Об'єднання), м. Київ,

до публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (далі - Товариство)

про стягнення 55 924,81 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Книш М.Б.,

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства 42 698,48 грн. боргу, 12 555,97 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 670,36 грн., що мотивувало несплатою вартості послуг на утримання будинку та прибудинкової території, які фактично споживаються.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.11.2015 (суддя Мудрий С.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 (колегія суддів у складі: Зеленін В.О. - головуючий суддя, судді Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.), позов задоволено.

Прийняті судові рішення з посиланням на приписи статей 11, 322, 526, 530, 610, 615, 625 Цивільного кодексу України, статей 1, 13, 16, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статей 4, 10, 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" та пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, мотивовано обов'язковістю оплати Товариством одержаних житлово-комунальних послуг.

У касаційній скарзі Товариство просить Вищий господарський суд України рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Об'єднання подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило судові рішення зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що:

- Об'єднання створене рішенням установчих зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Пчілки, 3-а в Дарницькому районі міста Києва, що оформлене протоколом від 19.02.2011 № 1;

- пунктом 4 названого рішення встановлено початкову щомісячну плату за утримання житлового комплексу для членів Об'єднання в розмірі 2,75 грн. за один квадратний метр площі;

- 12.03.2011 Об'єднання зареєстроване Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією; номер запису 1 014492;

- 27.06.2012 Об'єднанням і товариством з обмеженою відповідальністю "Новобудова" (далі - ТОВ "Новобудова") підписано акт приймання-передачі житлового комплексу по вулиці О. Пчілки, З-а з балансу ТОВ "Новобудова" на баланс Об'єднання;

- відповідач є власником нежилих приміщень, розташованих у житловому будинку № 3-а по вул. Олени Пчілки в місті Києві, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності на нежиле приміщення;

- згадані приміщення Товариства фактично входять до Об'єднання;

- рішенням правління Об'єднання, оформленим протоколом від 12.09.2012 № 12, для власників нежитлових приміщень встановлено підвищений коефіцієнт 1,6 до тарифу за участь у витратах з утримання спільного майна;

- відповідач не сплачував вартості спожитих ним послуг на утримання будинку та прибудинкової території за згаданою адресою з 01 липня 2012 року по липень 2015 року включно, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 42 698,48 грн.;

- 12.01.2015 Об'єднання звернулося до Товариства з листом № 01/01-15, у якому просило оплатити 35 772,00 грн. заборгованості за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 (включно) за 4-ри нежилі приміщення;

- 11.02.2015 листом № 02/02-15 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням оплатити заборгованість;

- 27.08.2015 листом № 27/8 позивач знов звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати заборгованості, в тому числі й поточної, за період з 01.07.2012 по 31.07.2015 (включно) на суму 42 698,48 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та чеком УДППЗ "Укрпошта" від 27.08.2015;

- 28.08.2015 листом № 28/08-15 Об'єднання направило відповідачеві на підпис договори щодо участі власника нежитлових приміщень в утриманні житлового комплексу, який Товариством отримано 01.09.2015, що підтверджується відповідними описом вкладення у цінний лист та чеком УДППЗ "Укрпошта" від 28.08.2015;

- станом на 07.09.2015 від відповідача жодної відповіді чи оплати заборгованості не надходило;

- позивачем на суму наявної заборгованості правильно нараховано 12 555,97 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 670,36 грн.

Місцевий та апеляційний господарські суди з дотриманням приписів зазначених ними норм матеріального права, на підставі ретельної оцінки поданих сторонами доказів, беручи до уваги те, що Товариство є власником приміщень у будинку, в якому створено Об'єднання, а тому зобов'язане здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в Об'єднанні (таку правову позицію викладено і в постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 зі справи № 916/2197/13 та від 11.11.2015 зі справи № 914/189/14), дослідивши розмір щомісячної плати за утримання житлового комплексу для членів Об'єднання та встановлення позивачем для власників нежитлових приміщень підвищеного коефіцієнту 1,6 до тарифу, встановивши користування Товариством відповідними житлово-комунальними послугами та наявність боргу, на стягненні якого наполягав позивач, перевіривши періоди нарахування та розмір сум основного боргу, інфляційних втрат і 3 % річних, дійшли обґрунтованих висновків щодо необхідності задоволення позовних вимог Об'єднання.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у оскаржуваних судових рішеннях. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права та передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 зі справи № 910/24187/15 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" - без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя В.Палій

Суддя І.Васищак