ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.16р. Справа № 904/2236/16
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Cобор», м. Дніпропетровськ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бактеріологічний медико-діагностичний центр «Сєвєр», м. Кривий Ріг

Про: внесення змін до договору

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 ( дов. №873-мр від 19.11.10р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 ( дов. №1 від 07.08.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «НВП «Собор» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Бактеріологічний медико-діагностичний центр «Сєвєр» ( відповідач ) про внесення змін до п.3.1. договору оренди №Ф-1/10 від 01.12.2011р., укладеного між сторонами , шляхом викладення його в наступній редакції : «п.3.1. Орендна плата за все майно складає 22 477, 00 грн. на місяць з ПДВ». Також позивач просить суд в рішенні зазначити, що вказані зміни слід вважати такими, що набрали чинності починаючи з 01.01.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на п.3.3 вищезазначеного договору оренди, яким надано право позивачу змінювати розмір орендної плати на величину індексу інфляції за минулий період дії договору оренди не частіше одного разу у 6 (шість) місяців. Як вказує позивач , із змісту оприлюдненої Державною службою статистики України інформації загальний індекс інфляції в період з 01.04.2015 року по 30.11.2015 року склав 18, 3 % .

ТОВ «Бактеріологічний медико-діагностичний центр «Сєвєр» ( відповідач ) проти позовних вимог заперечує, посилаючись на наступні обставини: відповідач сумлінно виконує умови договору оренди №Ф-1/10 від 01.12.2011р. та своєчасно сплачує орендну плату в розмірі , погодженому сторонами . За твердженням відповідача , додаткова угода вказує на пропозицію позивача збільшити оренду плату не за минулий період ( з 01.04.2015р. по 30.11.2015р.), а з 01.01.2016 року, тобто фактично має місце зміна плати за користування майном на постійній основі на майбутній період, що не має нічого спільного з індексацією орендної плати , а відтак пункт 3.3. договору в даному випадку застосуванню не підлягає. Також відповідач зазначає, що він не оспорює право позивача на індексування розміру орендної плати за період з 01.04.2015р. по 30.11.2015р. , за винятком самого розміру за вищезазначений період. Так , за підрахунком відповідача, цей розмір становить 418, 00 грн. Окрім того - відповідач заперечує проти збільшення позивачем розміру орендної плати з 19 000, 00 грн. до 22 477, 00 грн. саме з 01.01.2016р., такі дії позивача відповідач вважає протиправними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2011р. між ТОВ «НВП «Собор» (орендодавець ) та ТОВ «Бактеріологічний медико-діагностичний центр «Сєвєр» (орендар ) укладено договір оренди № Ф-1/10 ; згідно умов якого

орендар прийняв від орендодавця в строкове платне володіння та користування для здійснення господарської діяльності згідно Статуту приміщення загальною площею 361,8 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Філатова, буд. 10. (п.1.1. договору). Власником вказаних приміщень є позивач, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно .

Однією із істотних умов цього договору є обовязок орендаря ( відповідача ) сплачувати на користь орендодавця ( позивача ) орендну плату за все майно в розмірі 6 100, 00 грн. у місяць, в тому числі ПДВ. (п.3.1. договору). Орендна плата перераховується орендарем орендодавцю щомісячно передоплатою до 15-го числа кожного поточного місяця щомісячно; оренда плата сплачується у безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця. (п.3.2. договору).

В п.3.3. сторони погодили, що розмір орендної плати може бути переглянутий ( змінений) орендодавцем на величину індексу інфляції за минулий період дії договору оренди не частіше одного разу у 6 (шість) місяців ( а.с.9-12 )

29.03.2013р. сторони уклали додаткову угоду №1 до вищезазначеного договору оренди, якою п.3.1 договору виклали в наступній редакції: «п.3.1. Орендна плата за все майно складає 7 260, 00 грн. у місяць, в т.ч. ПДВ». (а.с.14).

31.03.2015р. сторони уклали додаткову угоду до вищезазначеного договору оренди, якою п.3.1 договору виклали в наступній редакції: «п.3.1. Орендна плата за все майно складає 19 000, 00 грн. у місяць, в т.ч. ПДВ». (а.с.15).

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.15р. позивач , скориставшись правом , наданим йому п.3.3. договору оренди , надіслав на адресу відповідача оферту ( лист №259 з пропозицією підписати додаткову угоду та сплачувати з 01.01.2016 року орендну плату в розмірі 22477,00 грн., обґрунтовуючи зміну орендної плати на інфляційні процеси (а.с.20).

Відповідач у листі вих.№12 від 30.12.15р. повідомив позивача про відмову від підписання вказаної вище додаткової угоди та збільшення розміру орендної плати до 22 477,00 грн., пославшись на сумлінне виконання ним умов договору оренди щодо здійснення оплати орендної плати (а.с.21).

У звязку з отриманням від відповідача цієї відмови позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів, ст.20 ГК України також передбачає, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Частиною 1 ст. 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Крім того, відповідно до ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, зацікавлена сторона має право передати вирішення суперечливого питання на розгляд суду.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни договору після укладення договору допускається на умовах, встановлених договором.

Згідно приписів ст.653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов'язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону та договору.

Згідно п.3.2. постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.13р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (поміж-іншим), згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур'єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті «Бізнес» від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах «Законодавство» і «Ліга».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся з вимогою до відповідача про внесення змін до договору оренди №Ф-1/10 від 01.12.2011р. (оскільки дане право позивача було закріплено сторонами в п.3.3. вищезазначеного договору); при цьому , відмова відповідача від підписання додаткової угоди до договору є безпідставною та порушує майнові права позивача .

Судом також, перевірно правильність здійсненого позивачем розрахунку розміру змін індексу інфляції за період 01.04.2015р. по 30.11.15р. (який був покладений позивачем у визначення розміру орендної плати за договором ), порушень не виявлено. А тому, позовні вимоги в частині внесення змін до п.3.1. договору оренди №Ф-1/10 від 01.12.2011р. ( в редакції викладеної позивачем у позовній заяві) підлягають задоволенню. Одночасно , суд не вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо того, що зміни до п.3.1. договору вважаються такими, що набрали чинності починаючи з 01.01.2016 року ( оскільки ці вимоги позивача прямо протиріч ять приписам ст. 653 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до пункту 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»: частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Судом встановлено, що причиною виникнення спору є неправомірні дії відповідача, а тому судовий збір у сумі 1 378, 00 грн. підлягає стягнення з відповідача у повному обсязі.

Згідно вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.20, 188, 193 ГК України; ст.ст.15, 632,653 ЦК України ; ст.ст. 33, 49, 82 -85 ГПК України , господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Внести зміни до п.3.1. договору оренди № Ф-1/10 від 01.12.2011 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бактеріологічний медико-діагностичний центр «Сєвєр»» (50036, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Філатова, б. 10, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Собор» (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Свердлова, б.33, ), виклавши його в наступній редакції: «Орендна плата за все майно складає 22477,00 гривень (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят сім грн.) на місяць з ПДВ».

3. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бактеріологічний медико-діагностичний центр «Сєвєр» (50036, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Філатова, б. 10, ) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Собор» (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Свердлова, б.33, ): 1 378, 00 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності .

Суддя Васильєв О.Ю.

20.04.16р.