УХВАЛА

25 квітня 2016 року Справа № 2/521

Суддя господарського суду Луганської області Секірський А.В., розглянувши матеріали скарги №186 від 23.03.2016 Державного підприємства Регіональні електричні мережі на дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ у справі

за позовом Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Луганської філії, м. Лисичанськ,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Лисичанськвугілля, м. Лисичанськ Луганської області,

про стягнення заборгованості 21 324 482грн. 04 коп.

орган виконання судових рішень відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ,

Суддя Секірський А.В.

Секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача (стягувач) ОСОБА_2, представник за довіреністю № 211 від 31.03.2016;

від відповідача (боржник) представник не прибув;

від ВПВР ДДВС МЮУ представник не прибув,

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.01.2007 у справі №2/521 позов задоволено повністю та стягнуто з відкритого акціонерного товариства Лисичанськвугілля, м. Лисичанськ, вул.. Малиновського, буд. 1, код 32359108 на користь Державного підприємства Укренерговугілля в особі Луганської філії, м. Луганськ, вул. Радянська, 62, код 26447684 п/рахунок зі спеціальним режимом використання № 030 в ЛЦО ПІБ, МФО 304308, код 26447684 заборгованість за спожиту електроенергію у сумі активної електроенергії 14765640 грн. 45 коп. , п/рахунок № 0 в Луганської філії АБ Укркомунбанк, МФО 304988, код 26447684, заборгованість за спожиту реактивну електроенергію у сумі 748505 грн., інфляційні нарахування у сумі 4428616 грн. 40 коп., річні у сумі 1381720 грн. 19 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 25500 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

На виконання зазначеного рішення по справі №2/521 видано наказ 29.01.2007.

Ухвалою від 11.11.2009 судом було здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні Державне підприємство «Укренерговугілля» в особі Луганської філії (стягувач у справі) її правонаступником Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» у звязку з реорганізацією підприємства.

16.01.2016 головним державним виконавцем було винесено постанову ВП № 3551597 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ЗВП 49847763.

10.03.2016 до Луганської філії ДП «Регіональні електричні мережі» надійшла постанова заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗВП № 49847763 від 05.02.2016, якою було скасовано постанову про арешт коштів боржника від 21.01.2016 ЗВП № 49847763, винесену при примусовому виконанні постанов про стягнення заборгованості з боржника.

Позивач - Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернувся до господарського суду Луганської області зі скаргою №186 від 23.03.2016 на дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ з вимогами:

- визнати дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_3 по винесенню постанови про перевірку зведеного виконавчого провадження (ЗВП №49847763) від 05.02.2016 не законними.

- скасувати постанову про перевірку зведеного виконавчого провадження (ЗВП №49847763) від 05.02.2016.

Позивач вважає, що думка заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 стосовно можливості застосування ст.ст. 2, 13 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» у частині «встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження» є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.03.2016 було відновлено втрачену справу № 2/521.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.04.2016 було поновлено строк для подання скарги та призначено скаргу на дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ до розгляду у судовому засіданні.

В судове засідання прибув повноважний представник позивача.

Представники відповідача та відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ в судове засідання не прибули про причини не явки суду не повідомили про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, надані учасниками судового процесу докази, вислухавши представника позивача у судовому засіданні, господарський суд вважає скаргу позивача такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ГПК України скарга на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з п.17 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

В статті 1 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», який набрав чинності 06.05.2012, зазначено, що вугледобувне підприємство це гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

До обєктів приватизації віднесено вугледобувні підприємства як єдині майнові комплекси; шахти (шахтоуправління) як єдині майнові комплекси; розрізи як єдині майнові комплекси; акції, які належать державі у статутних капіталах акціонерних товариств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації державних вугледобувних підприємств (стаття 4 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств»).

В пункті 2 прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону зазначено, що дія норм статей 2 і 13 цього Закону поширюється виключно на вугледобувні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію після набрання чинності цим Законом, та вугледобувні підприємства, приватизовані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Лисичанськвугілля» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Засновником підприємства є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України з розміром внеску до статутного фонду підприємства 100%. Основним видом діяльності підприємства є добування камяного вугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012 - 2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації» від 19 вересня 2012 року № 987, було затверджено перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до якого було включено ПАТ «Лисичанськвугілля».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2016 роках» від 12.05.2015 № 271, ПАТ «Лисичанськвугілля» знов включено до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015-2016 роках.

Відповідно до частини 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим законом.

З матеріалів поданої скарги вбачається, що Постановою заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ ОСОБА_3 про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗВП № 49847763 від 05.02.2016, було скасовано постанову про арешт коштів боржника від 21.01.2016 ЗВП № 49847763.

Суд погоджується з висновком заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ стосовно того, що виконавчі провадження, що перебувають у ЗВП №49847763 та не відносяться до категорії стягнень, на які не поширюється дія мораторію, підлягають обовязковому зупиненню. А тому, дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника є неправомірними, оскільки не враховано положення Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» та Постанови Кабінету Міністрів України від 19.09.2012 №987.

Відповідна правова позиція також викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 28.10.2015 №27/86/2011-922/5694/14.

Таким чином, постанова від 05.02.2016 про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗВП № 49847763 була винесена державним виконавцем з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

З огляду на зазначене, суд вважає, що скарга № 186 від 23.03.2016 Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги №186 від 23.03.2016 Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на дії заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ відмовити.

Суддя А.В. Секірський