донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.04.2016 справа №913/866/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ
на рішення господарського судуЛуганської області
від25 лютого 2016 р.(повний текст рішення складений та підписаний 01.03.2016)
у справі№ 913/866/15 (суддя Рябцева О.В.)
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ
простягнення 638 130,95 грн.
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року до господарського суду звернулось Державне підприємство "Енергоринок", м. Київ (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ (Відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 638 130 грн. 95 коп. відповідно до пунктів 6.3.1 і 6.3.2 договору від 28.03.2007 № 3969/02 за порушення умов договору купівлі-продажу електроенергії в частині подекадних розрахунків за придбану електроенергію за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно.

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.02.2016 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права України та при неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник посилався на безпідставне не взяття до уваги судом першої інстанції сертифікату Торгово-промислової палати України від 22.08.2014 № 2563/05-4 про форс-мажорні обставини за договором від 28.03.2007 № 3969/02 у якості належного доказу настання форс-мажорних обставин на спірний період.

Представник позивача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 28.03.2007р. був укладений договір № 3969/02 (далі Договір), за умовами п. 2.1 якого, позивач зобовязався продавати, а відповідач купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що перерахування коштів відповідачем за куплену у позивача електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3 Договору і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену відповідачем у позивача у цьому місяці з урахуванням умов пунктів 6.4 та 6.5 Договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України.

За змістом додаткової угоди від 23.01.2009 № 5289/01 розділ 4 Договору після п. 4.15 доповнено новим п.п. 4.15.1, а саме, при здійсненні відповідачем перерахування коштів за куповану у позивача електроенергію відповідно до пунктів 6.2 та 6.3 договору розміри оплат в першій і другій декаді залишаються такими, що були вказані в повідомленні про замовлені місячні обсяги купованої електроенергії відповідача, наданому позивачу відповідно до п.п 4.1.1 Договору. Розмір оплати за третю декаду визначається як різниця між скоригованою сумарною за місяць вартістю замовленого обсягу купівлі електроенергії та розмірами оплат в перших двох декадах.

Відповідно до п.п. 6.3.1 Договору, в разі, якщо сума оплати, здійсненої відповідачем за відповідну декаду, менша за визначену відповідно до п. 6.3 договору суму оплати з врахуванням переплати за попередню(і) декаду(и) розрахункового місяця, позивач надсилає відповідачу факсимільним звязком попередження про неповну декадну оплату електроенергії, купленої у позивача. Відповідач зобовязується здійснити перерахування недостатньої суми з поточного рахунку відповідача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання впродовж двох банківських днів після закінчення відповідної декади, вказавши при цьому в призначенні платежу декаду, за яку здійснюється доплата.

Згідно п.п. 6.3.2 Договору у випадку нездійснення відповідачем доплати встановленої п.п. 6.3.1 Договору, позивач через 3 банківські дні після закінчення відповідної декади має право виставити відповідачу вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,03% від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін, не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання відповідачем письмового повідомлення від позивача.

Вимогами п.п. 9.2 та 9.4 Договору, сторони звільняються від виконання зобовязань за цим договором на термін дії форс-мажорних обставин і усунення їх наслідків; а також обовязок потерпілої сторони негайно повідомити другу сторону про виникнення такої події, що оголошується форс-мажорною.

На виконання умов Договору відповідач надіслав позивачу повідомлення від 30.09.2014 № 10 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в жовтні 2014 року; скориговане повідомлення від 14.10.2014 № 10 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в жовтні 2014 року; повідомлення від 03.11.2014 № 11 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в листопаді 2014 року; скориговане повідомлення від 14.11.2014 № 11 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в листопаді 2014 року; повідомлення від 28.11.2014 № 12 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в грудні 2014 року; скориговане повідомлення від 15.12.2014 № 12 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в грудні 2014 року; повідомлення від 02.01.2015 № 1 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в січні 2015 року; скориговане повідомлення від 15.01.2015 № 1 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в січні 2015 року; повідомлення від 02.02.2015 № 2 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в лютому 2015 року; скориговане повідомлення від 13.02.2015 № 2 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в лютому 2015 року; повідомлення від 27.02.2015 № 3 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в березні 2015 року; скориговане повідомлення від 13.03.2015 № 3 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в березні 2015 року; повідомлення від 31.03.2015 № 4 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в квітні 2015 року; повідомлення від 15.04.2015 № 4 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в ОРЕ в квітні 2015 року.

Через неповні подекадні розрахунки за куповану у позивача електроенергію позивач направив на адресу відповідача листи-попередження про необхідність термінового погашення заборгованості, що утворилася, однак відповідачем відповіді на листи-попередження не надано.

За порушення умов договору щодо розрахунку за отриману електроенергію, на підставі підпункту 6.3.2 Договору позивач направив відповідачу претензії про сплату штрафних санкцій на загальну суму 638 130,95 грн.,: І-ІІІ декади жовтня 2014 року в сумі 80 231,44 грн.; І-ІІІ декади листопада 2014 року в сумі 79 362,30 грн. 30 коп.; І-ІІІ декади грудня 2014 року в сумі 48 782,11 грн.; І-ІІІ декади січня 2015 року в сумі 85 746,65 грн.; І-ІІІ декади лютого 2015 року в сумі 95 429,92 грн.; І-ІІІ декади березня 2015 року в сумі 129 962,16 грн.; І-ІІІ декади квітня 2015 року в сумі 118 616,37 грн., за якими відповідач свої зобовязання щодо оплати нарахованих санкцій не виконав.

Через невиконання відповідачем претензій позивача, останній звернувся до суду з вимого про стягнення штрафних санкцій в розмірі 638 130,95 грн.

Відповідач заперечує проти стягнення штрафних санкцій, посилається на неналежне виконання зобовязань за договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, в підтвердження чого надав сертифікат Торгово-промислової палати України від 22.08.2014 № 2563/05-4 про форс-мажорні обставини за договором від 28.03.2007 № 3969/02.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, укладаючи договір, сторони мають право самостійно визначити, при настанні яких обставин вони будуть звільнені від відповідальності за невиконання зобов'язань за цим договором.

Частиною 4 ст. 219 ГК України визначено, що сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на ненадання відповідачем належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо негативних наслідків АТО, зазначивши, що позовні вимоги стосуються стягнення штрафних санкцій, що нараховані за період після видачі сертифіката Торгово-промисловою палатою України, а обставини, які обумовили невиконання зобовязань по оплаті за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, Торгово-промисловою палатою України не розглядались і сертифікат не видавався.

Судова колегія не погоджується із таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав.

Так, відповідно до сертифікату Торгово-промислової палати України від 22.08.2014р. № 2563/05-4 про форс-мажорні обставини за договором від 28.03.2007 № 3969/02, засвідчено, що події на території Луганської області є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) за договором №3969/02 від 28.03.2007р. Початок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - 14 квітня 2014 року. Дата закінчення терміну дії обставин форс-мажору (обставин непереборної сили) на момент видачі даного сертифікату встановити неможливо.

Листом №01-29/2-128 від 03.09.2014року відповідач повідомив позивача про настання обставин непереборної сили та надав позивачу відповідний Сертифікат.

Тобто, в даному випадку проведення антитерористичної операції є обставинами непереборної сили, що виникли з незалежних від відповідача причин.

Згідно з ст.550 ЦК України, кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Вирішуючи питання щодо розповсюдження таких обставин на спірний період, судова колегія враховує наступне.

Тривалість АТО на сході країни, що зазначена у якості причини виникнення форс-мажорних обставин в спірному сертифікаті ТПП України, закріплена на законодавчому рівні та її закінчення має бути визначено відповідним Указом Президента України, який на даний момент відсутній.

Специфіка розрахунків між позивачем та відповідачем в межах спірного Договору, а також між відповідачем та споживачами електричної енергії, регулюється нормами Закону України "Про електроенергетику", зокрема, ст.ст. 14, 15, 15-1, за змістом яких, в електроенергетиці України діє єдина централізована диспетчерська система оперативно-технологічного управління виробництвом, передачею, розподілом та постачанням електричної енергії, яка зокрема, направлена запобігання аварійним ситуаціям або надзвичайним ситуаціям в об'єднаній енергетичній системі України і ліквідацію їх наслідків шляхом підтримки необхідного балансу потужності та енергії, застосування допоміжних заходів із забезпечення сталого функціонування об'єднаної енергетичної системи України та її паралельної роботи з енергетичними системами інших держав. Для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Відповідач здійснює постачання електричної енергії на території Луганської області, в тому числі, тієї її частини, що не контролюється державою, а отже і не забезпечується правовим режимом регулювання.

Виходячи із вищезазначених обставин, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсутності функціонування банківської системи на неконтрольованій частині Луганської області, відсутності можливості припинення постачання електричної енергії за власною ініціативою відповідача на вищевизначеній частині території Луганської області, судова колегія вважає такою, що продовжується дію зазначених у сертифікаті ТПП України форс-мажорних обставин на спірний період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно, що є підставою до звільнення відповідача від відповідальності у вигляді штрафних санкцій за несвоєчасне перерахування подекадної оплати за електричну енергію за спірним Договором.

Зазначені обставини судом першої інстанції не досліджені, але в своїх поясненнях відповідач посилався на їх існування.

Враховуючи викладене, беручи до уваги умови розділу 9 Договору та існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), внаслідок яких відповідачем були порушенні зобов'язання, судова колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2016р. у справі № 913/866/15 слід скасувати через неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

По справі № 913/866/15 слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі штраф в сумі 638 130,95 грн. відповідно до пунктів 6.3.1 і 6.3.2 договору від 28.03.2007 № 3969/02 за порушення умов договору купівлі-продажу електроенергії в частині подекадних розрахунків за придбану електроенергію за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на позивача, стягнувши з останнього на користь відповідача судовий збір в розмірі 10 529,16 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2016р. у справі № 913/866/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі штраф в сумі 638 130,95 грн. відповідно до пунктів 6.3.1 і 6.3.2 договору від 28.03.2007 № 3969/02 за порушення умов договору купівлі-продажу електроенергії в частині подекадних розрахунків за придбану електроенергію за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно.

Стягнути з Державного підприємства "Енергоринок" (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 21515381) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання" (юридична адреса: м. Луганськ, кв. Гайового, 35а, фактична адреса: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Горького, 123, ідентифікаційний код 31443937) судовий збір за подання апеляційної скарги 10 529,16 грн.

Зобовязати господарський суд Луганської області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС