РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016Справа №910/2323/16
За позовом Державного підприємства «Науково-дослідний проектний інститут містобудування»

до Державного підприємства «Укркомунобслуговування»

про стягнення 310800 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Маслакова І.Ю. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань з повернення безвідсоткової позики за Договором № б/н від 08.10.2014.

Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не висловив, у засідання 20.04.2016 представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДРЮО та ФОП, та отримувалися ним, що вбачається з наявних у матеріалах справи зворотних повідомлень про вручення поштових відправлень, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи, призначеного на 20.04.2016, не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

За клопотаннями сторін судом надавався їм час для примирення, однак докази такого примирення суду надані не були.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між Позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, Договору № б/н від 08.10.2014 (далі - Договір), Відповідачу було надано обумовлену Договором безвідсоткову позику у сумі 400000 грн., що підтверджується сукупністю доказів: залученою до справи копією платіжного доручення № 488 від 08.10.2014 та банківською випискою від 08.10.2014.

Правомірність Договору на даний час презюмуєтсья згідно зі ст. 204 ЦК України.

Додатковою угодою від 01.10.2015 сторони погодили новий загальний строк повернення всієї суми позики - по 31.12.2015, та затвердили графік її погашення частинами: до 30.11.2015 - 50000 грн.; до 31.12.2015 - 350000 грн. Також сторони внесли зміни у передбачені договором санкції, виклавши п. 5.2 Договору у новій редакції.

Залученою до справи випискою від 30.12.2015 підтверджується повернення Відповідачем частини позики в сумі 100000 грн.

Заборгованість по поверненню решти суми позики, 300000 грн., Відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував. Строк її повернення за умовами Договору Відповідачем прострочено.

Отже, вищеописаними доказами та відсутність спростування з боку Відповідача доведено прострочення останнім повернення решти суми позики в розмірі 300000 грн., тому вимоги про її стягнення згідно зі статтями 525, 526, 530, 1049 ЦК України, ст. 193 ГК України визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Судом досліджено умови Договору в редакції Додаткової угоди від 01.10.2015 та суд констатує, що передбачена п. 5.2 Договору у редакції вказаної додаткової угоди санкція за своєю правовою природою є не штрафом, як названо її у договорі, а пенею в розумінні ст. 549 ЦК України, яка підлягає застосуванню до Відповідача за порушення ним грошового зобов'язання з повернення 300000 грн. позики.

Розрахунок пені судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розрахована Позивачем пеня не перевищує дозволену до стягнення згідно з законом), а її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 10800 грн. пені визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача. Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Укркомунобслуговування» (м. Київ, вул. Предславинська, 51; ідентифікаційний код 16466350) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний проектний інститут містобудування» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, літера А; ідентифікаційний код 01422832) 300000 (триста тисяч) грн. заборгованості, 10800 (десять тисяч вісімсот) грн. пені, а також 4662 (чотири тисячі шістсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.04.2016

Суддя Сташків Р.Б.