РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3308/16 12.04.16 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 47 388,03 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Палькевич Н.С. за довіреністю № 04/1185 від 26.12.2015 р.;

від відповідача: Бернацька О.В. за довіреністю № 14-102 від 18.04.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 47 388,03 грн.

Ухвалою суду від 01.03.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.03.2016 р.

21.03.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.03.2016 р. представник відповідача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів та відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 22.03.2016 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

У судовому засіданні 22.03.2016 р. оголошувалась перерва до 12.04.2016 р.

11.04.2016 р. від позивача надійшли заперечення на відзив.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав ,викладених у відзиві.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (надалі - позивач, Газорозподільне підприємство) та Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - відповідач, Замовник) укладено Договір на розподіл природного газу № 14-87-ТБ (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. Договору, Газорозподільне підприємство зобов'язується у лютому 2014 року надати Замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін. Замовник зобов'язується сплатити Газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами Договору.

За умовами п. 3.1. Договору, договірні обсяги транспортування природного газу Замовника ГРМ визначаються в додатку №1 до Договору.

Згідно з п. п. 4.2. - 4.5. Договору, облік обсягів природного газу, що транспортується на умовах Договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року N 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за N 67/11941. Порядок обліку, порядок обмеження (припинення) транспортування природного газу, а також доступу представників Газорозподільного підприємства до газового обладнання і комерційних вузлів обліку природного газу може регулюватись технічною угодою між Газорозподільним підприємством, постачальником природного газу та споживачем. Обсяг протранспортованого природного газу визначається в пунктах призначення за допомогою комерційних вузлів обліку, визначених у додатку до Договору. У разі розташування комерційних вузлів обліку до пункту призначення витрати і втрати природного газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до пункту призначення, віднімаються від загального обсягу протранспортованого природного газу, визначеного за допомогою комерційних вузлів обліку. У разі розташування комерційних вузлів обліку після пункту призначення витрати і втрати природного газу, які виникають від пункту призначення до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою комерційних вузлів обліку. На підставі результатів вимірювання комерційних вузлів обліку складаються місячні акти наданих послуг.

За умовами п. п. 5.3. - 5.7. Договору, розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг протранспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV Договору, та податку на додану вартість. Загальна сума Договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ Газорозподільним підприємством Замовнику. Оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений Сторонами в Договорі. У випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У разі виникнення в Замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ Сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, складають графік погашення заборгованості, який є додатком до Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Газорозподільне підприємство має право грошові кошти, отримані від Замовника за послуги з транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Замовника з найдавнішим строком її виникнення.

Згідно з Додатковою угодою № 3 від 03.12.2014 р. до Договору, строк дії Договору в частині надання послуг встановлено до 31.12. 2015 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання Замовником.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За правилами ст. 903 цього ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, за період з лютого 2014 року по грудень 2015 року включно позивачем надано послуги з транспортування природного газу, що підтверджується відповідними Актами наданих послуг (№ 2-ТБ від 28.02.2014 р. суму 1 147 354,18 грн., № 3-ТБ від 31.03.2014 р. на суму 718 840,39 грн., № 4-ТБ від 30.04.2014 р. на суму 80 350,49 грн., № 5-ТБ від 31.05.2014 р. на суму 18 768,10 грн., № 6-ТБ від 30.06.2014 р. на суму 9 800,22 грн., № 7-ТБ від 31.07.2014 р. на суму 10 230,67 грн., 31.08.2014 р. на суму 9 059,06 грн., № 9-ТБ від 30.09.2014 р. на суму 9 789,65 грн., № 10-ТБ від 31.10.2014 р. на суму 267 301,30 грн., № 11-ТБ від 30.11.2014 р. на суму 788 386,92 грн., № 12-ТБ від 31.12.2014 р. на суму 1 269 315,68 грн., № 01-ТБ та 01.1-ТБ від 31.01.2015 р. на суму 1 086 669,82 та 4 441,49 грн., № 02-ТБ від 28.02.2015 р. на суму 952 520,23 грн., № 03-ТБ від 31.03.2015 р. на суму 468 312,22 грн., № 04-ТБ від 30.04.2015 р. на суму 478 300,20 грн., № 05-ТБ від 31.05.2015 р. на суму 18 109,12 грн., № 06-ТБ від 30.06.2015 р. на суму 14 498,81 грн., № 07-ТБ від 31.07.2015 р. на суму 15 731,35 грн., № 08-ТБ від 31.08.2015 р. на суму 13 827,25 грн., № 09-ТБ від 30.09.2015 р. на суму 16 464,05 грн., № 10-ТБ від 31.10.2015 р. на загальну суму 659 259,80 грн., № 11-ТБ від 30.11.2015 р. на суму 1 296 499,12 грн., № 12-ТБ від 30.11.2015 р. на суму 1 991 349,35 грн.)

При цьому, позивач зазначає, що відповідачем зобов'язання по оплаті наданих послуг належним чином і у встановлені договором строки не виконував та допускав прострочення здійснення платежів.

Вказані обставини відповідачем жодним чином не спростовуються та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами (зокрема, виписками по рахунках).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на порушення відповідачем строків оплати послуг за Договором, просить стягнути з останнього 23 471,70 грн. пені, 2 982,88 грн. 3 % річних та 20 933,44 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись, зокрема, що умовами Договору не передбачено такого виду відповідальності як сплата пені.

Пунктами 7.1. - 7.2.2. Договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України. У разі невиконання своїх зобов'язань щодо обсягів транспортування природного газу ГРМ Газорозподільне підприємство зобов'язане виплатити Замовнику суму у розмірі вартості недотранспортованого природного газу. Газорозподільне підприємство несе відповідальність за майнову шкоду, заподіяну Замовнику або третім особам унаслідок обмеження (припинення) надходження природного газу в пунктах призначення, у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, умовами укладеного сторонами договору не передбачено відповідальності відповідача, як замовника, у вигляді сплати пені.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати. Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Наведене не виключає можливості покладення на боржника також і відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов'язання. (пункт 2 постанови Пленуму).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми нарахованої пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, дослідивши контррозрахунок відповідача, суд дійшов висновку про те, що нарахована сума інфляційних втрат у розмірі 20 933,45 грн. являється вірною та обґрунтованою.

У той же час, здійснивши перевірку розрахунку 3 % річних, суд встановив, що сума 3 % річних за спірний період має становити 2 846,30 грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 846,30 грн. 3 % річних та 20 933,44 грн. інфляційних втрат обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159; ) 2 846 (дві тисячі вісімсот сорок шість) грн. 30 коп. 3 % річних, 20 933 (двадцять тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 45 коп. інфляційних втрат та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна