ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.16р. Справа № 904/1726/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецпостач-2014"

до Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"

про стягнення 2 349 624,55 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 01.03.16р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. № 2317/01 від 30.03.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 1 264 287,50 грн. основного боргу, 273 501,76 грн. пені, 746 269,99 грн. збитків від інфляції, 65 565,30 грн. 3 % річних.

Від Відповідача надійшов відзив, в якому Відповідач не заперечує проти позовних вимог. У судовому засіданні, представник Відповідача підтвердила, що Відповідач був обізнаний про укладання ТОВ "Метал Траст" з ТОВ "Укрспецпостач-2014" договору про відступлення права вимоги від 10.12.15р. № 12/10-ДК та не заперечував проти укладання цього договору.

12.04.16р. Позивачем надано Акт звірки взаємних розрахунків, підписаний Відповідачем без зауважень, відповідно до якого заборгованість Відповідача станом на 31.03.16р. становить 1 264 286,50 грн.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2013р. ТОВ "Метал Траст" (Постачальником) з Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (Покупцем) укладено Договір поставки №66 (далі Договір поставки), за п.1.1. якого Постачальник зобовязався поставити товар, а Відповідач - його прийняти та оплатити.

За даними сторін, Постачальник договірні зобовязання виконав у повному обсязі, поставив Відповідачеві товар за видатковими накладними:

- №РН-000005 від 23.01.2014р., - на суму 264573,28 грн.;

- №РН-0000312 від 24.02.2014р., - на суму 253766,80 грн.;

- №РН-0000014 від 03.03.2014р., - на суму 253694,93 грн.;

- №РН-000015 від 03.03.2014р., - на суму 250406,83 грн.;

- №РН-0000016 від 03.03.2014р., - на суму 241811,99 грн.;

- №РН-000023 від 06.03.2014р., - на суму 254344,92 грн.;

- №РН-000024 від 06.03.2014р., - на суму 277224,91 грн.;

- №РН-0000025 від 06.03.2014р., - на суму 233024,93 грн.;

- №РН-0000035 від 20.03.2014р., - на суму 251418,83 грн.;

- №РН-0000036 від 20.03.2014р., - на суму 244354,54 грн.;

- №РН-0000037 від 03.03.2014р., - на суму 254450,50 грн.;

- №РН-0000041 від 01.04.2014р., - на суму 231139,93 грн.;

- №РН-0000039 від 01.04.2014р., - на суму 249339,92 грн.;

- №РН-0000040 від 01.04.2014р., - на суму 283107,08 грн.;

- №РН-0000042 від 01.04.2014р., - на суму 272860,58 грн.;

- №РН-0000038 від 01.04.2014р., - на суму 299931,60 грн.;

- №РН-0000045 від 03.04.2014р., - на суму 50473,51 грн.;

- №РН-0000062 від 26.05.2014р., - на суму 22137,50 грн.;

загальна сума поставки товару - 4 188 062,58 грн.

Пунктом 4.2 Договору поставки передбачені умови оплати: за фактом поставки протягом 60 календарних днів.

Відповідач частково оплатив товар, на суму 2 923 775,08 грн., що підтверджується виписками з рахунку (копії додаються).

Загальна сума, основного боргу за Договором поставки становить 1 264 287,50 грн.:

- за накладними №РН-0000038 від 01.04.2014р.; №РН-0000039 від 01.04.2014р.; №РН-0000040 від 01.04.2014р.; №РН-0000041 від 01.04.2014р.; №РН-0000042 від 01.04.2014р., на суму - 1 191 676,49 грн.

- за накладною №РН-0000045 від 03.04.2014р. на сум 50 473,51 грн.

- за накладною №РН-0000062 від 26.05.2014р., - на суму 22 137,50 грн.

З урахуванням п.4.2 Договору поставки, за накладними №РН-0000038 від 01.04.2014р.; №РН-0000039 від 01.04.2014р.; №РН-0000040 від 01.04.2014р.; №РН-0000041 від 01.04.2014р.; №РН-0000042 від 01.04.2014р., всього на суму - 1 191 676,49 грн., строк оплати настав 01.06.14р., однак це була неділя (вихідний день), тому останній день для оплати був перший робочий день 02.06.14р., за накладною №РН-0000045 від 03.04.2014р. на сум 50 473,51 грн. строк оплати настав 03.06.14р., за накладною №РН-0000062 від 26.05.2014р. на суму 22 137,50 грн., строк оплати настав 26.07.14р., однак це була субота (вихідний день), тому останній день для оплати був перший робочий день 28.07.14р.; відповідно, прострочення Відповідача почалося з 03.06.14р., 27.07.14р., 29.07.14р.

Листом від 30.09.15р. за №22 Постачальник просив Відповідача надати згоду на передачу Позивачеві матеріалів та тексту Договору поставки (п.12.2 Договору поставки), а також надати згоду (п.12.13 Договору поставки) на передачу Позивачеві прав та зобовязань, які належать Постачальникові за Договором поставки.

08.12.15р., на підставі п.12.2, 12.3 Договору поставки, Відповідач надав згоду Постачальникові на передачу Позивачеві прав та обовязків за Договором поставки і усіх матеріалів за Договором.

З посиланням на ст.512 ЦК України, 10.12.15р. ТОВ "Метал Траст" (Первісний кредитор) та ТОВ "Укрспецпостач-2014" (Новий кредитор, Позивач) уклали договір про відступлення права вимоги до Відповідача, за поставлені труби сталеві за Договором поставки (далі Договір про відступлення права вимоги).

Згідно з п.1.1. Договору про відступлення права вимоги Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає права вимоги до ДП "Криворізька теплоцентраль" (далі Боржник) за поставлені труби сталеві, за Договором поставки № 66 від 26.12.13р., укладений між Первісним кредитором та Боржником і становить заборгованість Боржника за Договором поставки № 66 від 26.12.13р.

Відповідно до п.1.2. Договору про відступлення права вимоги, до Нового кредитора переходить право вимоги від ДП "Криворізька теплоцентраль" за Основним договором щодо сплати основного боргу за поставлені труби сталеві в розмірі 1 264 287,50 грн., а також по стягненню, згідно чинного законодавства, всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків річних, повязаних з невиконанням або неналежним виконанням ДП "Криворізька теплоцентраль" своїх зобовязань перед Первісним кредитором за Основним договором.

18.12.15р. Відповідач одержав листа Постачальника від 10.12.15р. № 12/10-1п про відступлення Позивачеві прав вимоги за Договором поставки.

Отже, на момент розгляду справи судом, Позивач є кредитором Відповідача.

З посиланням на п. 7.2 Договору поставки, ст. 549 ЦК України та обидва Договори, Позивач на прострочений борг Відповідача нарахував пеню 273 501,76 грн. за період прострочки з 01.09.15р. до 22.02.16р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, Позивач на прострочений борг Відповідача нарахував 3 % річних - 65 565, 30 грн. та збитки від інфляції - 746 269,99 грн. за період прострочення з 31.05.14р. до 22.02.16р.

Всього, за розрахунком Позивача, борг Відповідача становить 2 349 624,55 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не заперечує проти позовних вимог, виникнення боргу пояснив відсутністю коштів, повязану з необхідність виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.14р. № 217, якою затверджено порядок розподілу коштів, що надходять Відповідачеві на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу.

Позивачем надано акт звірки взаємних розрахунків, підписаний Відповідачем без зауважень, за яким борг Відповідача станом на 31.03.16р. становить 1 264 286,50 грн.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, розрахунки Позивача в частині нарахування основного боргу - 1 264 387,50 грн.

За перерахунком суду 3 % річних з простроченої суми за період прострочки становлять 65 344,48 грн., збитки від інфляції перевищують ті, що розрахував Позивач, тому суд приймає розрахунок збитків від інфляції Позивача. Оскільки ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, а у Договорі поставки не визначено порядок нарахування пені, то вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню. Крім того, пеня нарахована всупереч вимог ч.6 ст. 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а Позивачем пеню нараховано практично за шість місяців до звернення з позовом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають: 1 264 287,50 грн. основного боргу, 65 344,48 грн. 3 % річних, 746 269,99 грн. - збитків від інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична (код ЄДРПОУ 001 308 50) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецпостач-2014", 01001, м. Київ, вул. Пушкінська, 11-а, (код 390 019 70) 1 264 287,50 грн. основного боргу, 746 269,99 грн. збитків від інфляції, 65 344,48 грн. 3 % річних, 31 123,54 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане___________