ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа № 911/851/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/851/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросем», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Регул», с. Григорівка, Обухівський район

про стягнення 759034,41 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 28 від 29.02.2016;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросем» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Регул» (відповідач) про стягнення 759034,41 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 23.02.15-15 від 23.02.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 470453,85 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховані 47582,50 грн. пені, 237750,00 грн. штрафу, 3248,06 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 18.03.2016 порушено провадження у справі № 911/851/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 30.03.2016, розгляд справи, у звязку з неявкою в судове засідання представників сторін було відкладено.

В судовому засіданні 13.04.2016 представником позивача надані документи, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання 13.04.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач був належним чином повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу поштових відправлень щодо ухвал суду від 18.03.2016 та від 30.03.2016.

Вимоги ухвал суду від 18.03.2016 та від 30.03.2016 відповідач не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений Договір поставки № 23.02.15-15, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2, 4.2 якого постачальник взяв на себе обовязок, в строк до 02.03.2015 поставити покупцеві у власність товар, ціна, кількість та асортимент якого визначаються у специфікаціях, які є невідємними частинами договору, а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти такий товар та оплатити його вартість.

Умовами п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.6 договору визначено, що ціна за одиницю товару та загальна вартість товару визначаються сторонами у специфікації до договору. Враховуючи те, що товар є імпортованим, між сторонами досягнуто згоди визначити еквівалент ціни товару в доларах США, відповідно до курсу долара США відносно гривні, що складався на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації. У разі зміни курсу долара США, покупець у день здійснення оплати вартості товару, зобовязаний самостійно визначити суму у гривні, яку він має сплатити. Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата здійснюється у національній валюті України.

Пунктом 3.4 договору, в редакції укладеної Додаткової угоди № 2 від 27.11.2015, між сторонами погоджено, що покупець оплачує товар наступним чином:

- оплата товару в розмірі 30 % загальної вартості товару, в строк до 25.02.2015;

- остаточний розрахунок вартості товару, до 11.12.2015.

23.02.2015 між позивачем та відповідачем у справі підписана специфікація № 1 до договору, згідно з якою постачальник зобовязався здійснити поставку товару, а саме: трактор колісний John Deer 8300 для с/г робіт, що використовувався, у кількості 1 шт., загальна вартість якого на момент укладення договору, включаючи ПДВ, становить 2227500,00 грн., що еквівалентно 75000,00 доларів США.

Так, на виконання умов договору та взятих на себе зобовязань позивачем передано, а відповідачем прийнято, згідно з актом приймання-передачі від 02.03.2015 та видатковою накладною № АГ-02/0310 від 02.03.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, товар, а саме: трактор колісний марки John Deer 8300 для с/г робіт, що використовувався, 1999 року виписку, у кількості 1 шт., вартість якого становить 2377500,00 грн.

Для отримання товару відповідачем видана довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей № 6 від 27.02.2015 на імя ОСОБА_2.

Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару, матеріали справи не містять.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість товару сплачена відповідачем лише частково в сумі 1907046,15 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи банківські виписки по особовому рахунку позивача, завірені останнім, вартість товару в сумі 470453,85 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з попередженням № 93 від 10.02.2016, надіслання та отримання якого відповідачем, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку № 7880 від 11.02.2016 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому вимагав від відповідача здійснити повну оплату отриманого товару.

Однак вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів повної оплати отриманого товару не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобовязань за договором з оплати вартості товару, що отриманий від позивача.

Оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданого позивачем на підставі Договору поставки № 23.02.15-15 від 23.02.2015 товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 470453,85 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач на підставі п.п. 9.2, 9.4 договору, просить суд стягнути з відповідача 47582,50 грн. пені, нарахованої за період з 12.12.2015 по 04.03.2016 на суму заборгованості та 237750,00 грн. штрафу, нарахованого на суму вартості поставленого товару.

Умовами п.п. 9.2, 9.4 договору визначено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару, покупець сплачує постачальнику, на його вимогу, пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. За порушення покупцем строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику, на його вимогу, штраф у розмірі 10 % від суми загальної вартості товару.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунки пені та штрафу, наявні в матеріалах справи є арифметично вірними, вимоги позивача про стягнення з відповідача 47582,50 грн. пені та 237750,00 грн. штрафу визнаються судом та підлягають задоволенню.

Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманого товару, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 3248,06 грн. 3 % річних, нарахованих за період з 12.12.2015 по 04.03.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення 3 % річних, встановивши, що розрахунок позивача є арифметично вірним, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3248,06 грн. 3 % річних заявлена правомірно, а отже підлягає задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволені позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Регул» (08750, Київська область, Обухівський район, с. Григорівка, вул. Заводська, 13, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агросем» (042010, м. Київ, Оболонський район, проспект Героїв Сталінграду, 6-А, ) 470 453 (чотириста сімдесят тисяч чотириста пятдесят три) грн. 85 коп. заборгованості, 47 582 (сорок сім тисяч пятсот вісімдесят дві) грн. 50 коп. пені, 237 750 (двісті тридцять сім тисяч сімсот пятдесят) грн. 00 коп. штрафу, 3 248 (три тисячі двісті сорок вісім) грн. 06 коп. 3 % річних та 11 385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 52 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 21.04.2016

Суддя О.О. Христенко