ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.16р. Справа № 904/844/16

За позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф", с. Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області

про стягнення 100 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 40 438,66 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 34 788,27 грн. пені, 6 300,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Задорожний С.О., довіреність № 131-К-Н-О від 16.01.2015 року, представник

Від відповідача: Ясногор І.В., договір про надання правової допомоги № б/н від 15.03.2016 року, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" заборгованості на суму 181 526,93 грн., з яких:

- 100 000,00 грн. заборгованість за кредитом;

- 40 438,66 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 34 788,27 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

- 6 300,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

20.04.2015 року відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 20.04.2015 року. На виконання умов договору банківського обслуговування № б/н від 20.04.2015 року позивач надав відповідачу кредитний ліміт у сумі 100 000,00 грн. зі сплатою річних за користування кредитом: у разі обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця - за ставкою 0% річних; у разі обнулення дебетового сальдо протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню - за ставкою 36% річних; у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня - за ставкою 56% річних.

Позивач зазначає, що відповідач належним чином умови договору банківського обслуговування № б/н від 20.04.2015 року не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 28.01.2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 100 000,00 грн., 40 438,66 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6 300,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. За порушення зобов'язань за договором позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 34 788,27 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд застосувати до спірних правовідносин по справі положення статті 232 Господарського кодексу України щодо строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання та у задоволенні позовної заяви позивача від 29.01.2016 року про стягнення з відповідача 181 526,93 грн. відмовити повністю посилаючись на відсутність у позивача письмових заяв про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, розміщених на сайті позивача в мережі Інтернет, згоди відповідача з названими Умовами та Правилами, Тарифами банку, окремого кредитного договору чи договору про надання овердрафтового кредиту на поточний рахунок, відповідач приходить до висновку про те, що кредитний договір (кредитування рахунка), шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, розміщених на сайті позивача в мережі Інтернет, укладений між сторонами з недодержанням письмової форми, в силу вимог ч. 2 ст. 1055 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Також відповідач зазначає, що розрахунок сум, що стягуються наведений позивачем у розрахунку заборгованості за договором банківського рахунку № б/н від 20.04.2015 року містить чисельні порушення як норм діючого законодавства, так Умов та Правил надання банківських послуг.

06.04.2016 року позивачем надані письмові пояснення на відзив відповідача де вказує, що 20.04.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" в особі директора ОСОБА_4 через систему електронного зв'язку Банку і Клієнта Приват24, підписав заяву на встановлення кредитного ліміту, підписуючи дану заяву клієнт приєднується і погоджується із умовами, викладеними в "Умовах та правилах надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua. Після чого 24.04.2015 року з директором товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" в особі ОСОБА_4 було складено договір поруки за вищевказаним кредитним лімітом, а також є згода дружини ОСОБА_5 Починаючи з 20.04.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" починає активно користуватися кредитними коштами, витрачаючи їх на закупівлю товарів пов'язаних з безпосередньою господарською діяльністю підприємства.

11.04.2016 року відповідачем надані письмові заперечення стосовно пояснень позивача де вказує, що в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач був ознайомлений та погодився саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг, які позивач долучив до справи у додатку № 8 до позову, чи у додатку № 3 наданому 06.04.2016 року та саме з тими Тарифами банку, що позивач долучив до справи у додатку № 9 до позову, саме з тим розміром встановлених кредитних лімітів, що позивач долучив до справи у додатку № 10 до позову.

14.04.2016 року позивачем надані письмові пояснення де вказує, що з метою забезпечення можливості використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" в особі директора ОСОБА_4, 17.04.2009 року підписав заяву на підключення (авторизацію) користувачів електронних рорахунково-інформаційних програмних продуктів. Згідно даної зави відповідач просив банк здійснити свою реєстрацію як користувача в системі "Інтернет-клієнт-банк" ("Приват24"), здійснити генерацію ключів користувачів. Дана заява була виконана банком, зокрема, відповідач був зареєстрований у системі "Інтернет-клієнт-банк" ("Приват24") 17.04.2009 року. Також, згідно даної заяви відповідачу було встановлено логін та технологічний ідентифікатор (ID користувача). На думку позивача, враховуючи, що згідно ст. 5 Закону України "Про електронний цифровий підпис" юридичні та фізичні особи можуть використовувати електронний цифровий підпис взагалі без сертифіката ключа, а також те, що відповідач був авторизованим користувачем "Приват24" та підписуючи заяву від 20.04.2015 року, пройшов верифікацію, твердження відповідача про те, що договір від 20.04.2015 року не був укладений, є безпідставним та не заслуговує на увагу.

Крім того, позивач вказує, що відкриття овердрафту - це надання підприємству права скористатися коштами банку (кредитом) у будь-який момент протягом строку дії договору. Відтак доказами надання кредитних коштів є виписка по рахунках банку, оригінал якої надано до суду разом із позовною заявою.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року з призначенням справи до розгляду на 15.03.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 04.04.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 04.04.2016 року було оголошено перерву до 07.04.2016 року, після чого оголошувалась перерви до 11.04.2016 року та до 14.04.2016 року.

У судовому засіданні 14.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" (далі - клієнт, відповідач) приєдналося до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 20.04.2015 року (далі - договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 8884 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови).

За приписами статті 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

У статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 634 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з пунктом 3.2.1.1.16 Умов під час укладання договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта (відповідача у справі) до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод, таким чином, прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Стаття 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Пунктом 3.2.1.1.1 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, у межах, кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3 Умов).

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода") (п. 3.2.1.1.8. Умов).

Договір, а саме обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта, набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання Ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань Сторонами за цим Договором (п. 3.2.1.6.1. Умов).

На виконання умов договору № б/н банківського обслуговування від 20.04.2015 року публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" надавалися товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" кредитні кошти у межах встановленого ліміту: з 20.04.2015 року - у сумі 0,00 грн., з 25.04.2015 року - у сумі 30 000,00 грн., з 01.05.2015 року - у сумі 100 000,00 грн., які використовувалися клієнтом, що підтверджується банківською випискою з рахунку № 8884 за період з 02.07.2015 року по 29.01.2016 року (а.с. 31 том 1).

Відповідно до розділу 3.2.1.4. Умов за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом із моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню") розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.17. Умов при перерахуванні клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки утримувачем є сам власник поточного рахунку, або на будь-які пластикові картки (за винятком зарахувань заробітної плати на зарплатні картки банку), а також на погашення будь-яких кредитів, з суми кожного з проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується комісійна винагорода в розмірі 3% від суми перерахувань.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" належним чином умови договору № б/н банківського обслуговування від 20.04.2015 року не виконало, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати кредиту станом на 28.01.2016 року у сумі 100 000,00 грн., процентів за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн., пені у сумі 34 788,27 грн., а також заборгованість по комісії за користуванням кредитом у сумі 6 300,00 грн.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов договору №б/н банківського обслуговування від 20.04.2015 року в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії та пені за прострочення виконання зобов'язань.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4. Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Позивачем заявлена до стягнення з відповідача заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн. за загальний період з 08.06.2015 року по 28.01.2016 року та заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 6 300,00 грн. за період з 01.07.2015 року по 28.01.2016 року.

З огляду на приписи договору № б/н банківського обслуговування від 20.04.2015 року та "Умов та правил надання банківський послуг" строк повернення кредиту у сумі 100 000,00 грн., сплати процентів за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн., сплати комісії у сумі 6 300,00 грн. є таким, що настав.

Доказів сплати кредиту у сумі 100 000,00 грн., процентів за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн., комісії у сумі 6 300,00 грн. відповідач суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн., комісії у сумі 6 300,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3.2.1.5.1. Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, відповідно до 3.2.1.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Позивачем заявлена до стягнення пеня за прострочення виконання зобов'язання у сумі 34 788,27 грн. за загальний період з 07.07.2015 року по 28.01.2016 року.

Пеня нарахована відповідно до умов договору та підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, у зв'язку з наданням позивачем відповідачу кредитних коштів, в межах встановленого банком ліміту, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку відповідача, а також не наданням відповідачем будь-яких доказів на підтвердження погашення ним кредиту, або сплати відсотків за користування ним та винагороди (комісії) за використання ліміту, здійснивши дослідження наданого позивачем розрахунку заборгованості, господарський суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у сумі 100 000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 6 300,00 грн., пені у сумі 34 788,27 грн.

Щодо заперечить відповідача суд вважає необхідним зазначити, що по-перше, з підписанням заяви від 20.04.2015 року, відповідач приєднався до тих Правил, які існували на той час і були чинними, та складали, як вже зазначалося вище, у сукупності із заявою, договір банківського обслуговування; по-друге, відповідачем не надано жодних доказів того, що представлений позивачем примірник витягу із Умов та правил надання банківських послуг, не є чинними.

Щодо доводів відповідача про те, що Умови та Правила відповідачем не підписувалися, тому визнати цей документ договором або частиною договору неможливо, суд зазначає, що підписавши заяву від 20.04.2015 року в якій, як вказувалося вище, було зазначено про те, що підписавши цю заяву клієнт приєднується і погоджується із Умовами, викладених в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua, окремого підписання особою Умов та Правил не передбачено.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 722,90 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Меблофф" (52410, Дніпропетровська область, Солонянський р-н, с. Сурсько-Михайлівка, пров. Леніна, будинок 13, ідентифікаційний код 35798482) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у сумі 100 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 40 438,66 грн., пеню у сумі 34 788,27 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом у сумі 6 300,00 грн., судовий збір у сумі 2 722,90 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2016 року.

Суддя Е.М. Бондарєв