ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Справа № 904/8661/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів:Пархоменко Н.В., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю представників сторін:

арбітражний керуючий: Піпа С.В. , посвідчення №293 від 27.02.2013 р.;

від ПП "Торговий дім "Дніпро-Нафта": Лелеко Ю.О. представник;

від ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго": Яцишин О.Й. представник;

від ПАТ "Дніпроважпапірмаш" ім. Артема": Олейник О.М. представник;

від ПАТ "Дніпроважпапірмаш" ім. Артема": Басанський І.Ф. представник;

від ТОВ "ТРЕЙД-ХОЛДИНГ: Аркіна Л.О. представник;

від Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська: Галеса О.В. представник;

від КП "Дніпроводоканал": Виприк С.О. представник;

від управління ПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська: Перекопська Т.І. представник;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином

Розглянувши апеляційні скарги розпорядника майна Піпи Світлани Василівни, ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.15р. у справі №904/8661/14

за заявою Приватного підприємства "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта", м. Дніпропетровськ

до боржника Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", 49034, м. Дніпропетровськ, Амур - Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, 98,

про визнання недійсними договорів про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/09-14 (1/09) від 16.09.14р. та № 02/09-14 від 24.09.14р.

та визнання грошових вимог на суму на суму 19 400 000, 00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2015 року у даній справі (суддя Калиниченко Л.М.) заявлені грошові вимоги Приватного підприємства "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта", м. Дніпропетровськ до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", 49034, м. Дніпропетровськ, Амур - Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, 98, на суму 19 400 000, 00 грн. визнано, включено до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Відмовлено в задоволенні заяви розпорядника майна Піпи С.В. про визнання недійсним договорів про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/09-14 (1/09) від 16.09.2014р. та № 02/09-14 від 24.09.2014р., які укладені Приватним підприємством "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта", м. Дніпропетровськ та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", 49034, м. Дніпропетровськ, Амур - Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, 98, .

Зобов'язано розпорядника майна Піпу С.В. включити до реєстру вимог кредиторів визнані господарським судом вимоги Приватного підприємства "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта", м. Дніпропетровськ на суму 19 400 000, 00 грн. до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Ухвала суду мотивоване тим, що у зв'язку з заміною первісного кредитора на боржника у останнього виникли зобов'язання по сплаті за придбане право вимоги на суму 19 400 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами господарського суду Луганської області від 18.06.15р. та від 09.07.15р. по справі № 20/74б було затверджено нового кредитора за договором відступлення права вимоги до ОКП "Луганськводопром" - ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема". Ліквідатор ОКП "Луганськводопром" грошові вимоги боржника вніс до реєстру вимог кредиторів, що підтверджується витягами з ЄДР судових рішень по справі № 20/74б.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 631 Цивільного кодексу України, договір набирає чинності з моменту його укладення, а, як вбачається з матеріалів справи, укладення договорів відбулось 24.09.14р.

Відповідно до вимог правової визначеності дійсності правочину, викладених в ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Розпорядник майна та боржник не навели обставин, які б забороняли сторонам спірних правочинів укладати договори відступлення права вимоги, отже посилання на порушення вимог актів цивільного законодавства сторонами правочинів є необґрунтованими.

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційної інстанції звернулись розпорядник майна Піпа Світлани Василівна, ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" із апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї правової позиції розпорядник майна Піпа Світлана Василівна посилається на наступне.

Судом першої інстанції у судовому засіданні 02.12.15р. було встановлено, що при вчинені договорів про заміну кредитора (відступлення права вимоги) №02/09-14 (1/09) та №02/09-14, з укладенням договору кредитора з боржником 16.09.14р., директор заявника ОСОБА_13 не мав необхідного обсягу повноважень на вчинення дій від імені Приватного підприємства «Торгівельний дім «Дніпро-Нафта», а саме на підписання договорів, так як згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців останній закріплений керівником юридичної особи з 19.09.14р., що не відповідає формі правочину, встановленому законом відповідно до ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вимогам ч. 2 ст. 207 ЦК України, але прийнято твердження представника кредитора (ПП «Торгівельний дім «Дніпро-Нафта»), що нібито керівник кредитора підписав договір в момент його отримання саме 24.09.14р., що не підтверджується письмовими доказами (матеріалами справи) та оцінено судом лише на усних твердженнях представника кредитора.

Судом не прийнято до уваги, що правочини між боржником та заявником не відповідають загальним вимогам правочину відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, так як останні не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Договори про заміну кредитора (відступлення права вимоги) №02/09-14 (1/09) та №02/09-14 було укладено із порушенням частини 1 статті 203 ЦК України, що у розумінні частини 1 статті 215 ЦК України є підставою недійсності відповідного правочину, оскільки він не спрямований на реальне настання правових наслідків.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" посилається на те, що:

- при укладенні договорів про заміну кредитора (відступлення права вимоги) між кредитором та боржником, а саме за № 02/09-14(1/09) від 16.09.14р. директор заявника (кредитора) - ОСОБА_13 не мав станом на 16.09.14р. необхідного обсягу повноважень на вчинення дій від імені Приватного підприємства «Торгівельний дім «Дніпро-Нафта» (кредитора) та підписання договору, так як згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі - ЄДРЮОФОП) останній закріплений керівником юридичної особи з 19.09.14р., що не відповідає формі правочину, встановленому законом відповідно до частин 1, 2,4 ст. 203 ЦК України та вимогам ч. 2 ст. 207 ЦК України, але прийнято усне твердження представника кредитора (ПП «Торгівельний дім «Дніпро-Нафта») - Лелеки Ю.О., що нібито керівник кредитора підписав договір в момент його отримання саме 24.09.14р., що не підтверджується письмовими доказами (матеріалами справи) відповідно до ст. 36 ГПК України та оцінено судом лише на усних твердження представника кредитора, що є неприпустимим у господарському процесі;

- з доданих кредитором до заяви документів, а саме виписки з протоколу № 10 засідання Наглядової ради боржника від підписання договору про заміну кредитора (відступлення права вимоги) з ПП «Торгівельний дім «Дніпро - Нафта» (кредитором), додаткових угод щодо розрахунків та інших необхідних документів на суму 10 000 000 грн. доручено в.о. Голові правління ОСОБА_14, що свідчить лише про право здійснення останнім правочину лише на суму 10 000 000 грн., але аж ніяк не на суму 20 000 000 грн., які заявляє у своїй заяві заявник (кредитор);

- судом першої інстанції не взято до уваги, що дії між заявником та боржником з укладення вищезазначених договорів не спрямовані на реальне настання правових наслідків з підстав неспроможності та неможливості їх виконання з боку боржника, а також те, що у матеріалах справи відсутні докази сплати боржником кредитору (ПП «Торгівельний дім «Дніпро - Нафта») суми у розмірі 19 400 000 грн. за договорами;

- на момент укладання договорів у боржника було скрутне матеріальне становище;

- відсутні повноваження ОСОБА_14 на укладання і підписання договорів.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" представник, посилаючись на норми чинного законодавства та пункти договору № 02/09-14(1/09) від 16.09.14р. та договору №02/09-14 від 24.09.14р. вказує, що договори про заміну кредитора (відступлення права вимоги) між кредитором та боржником є неукладеними.

При укладенні обох вказаних договорів про заміну кредитора (відступлення права вимоги) сторони не дійшли згоди по такій істотній умові договору як ціна і предмет договору. В обох договорах про заміну кредитора відсутня вказівка на те, яку суму має сплатити боржник за відступлення права вимоги кредитору, що є в даному випадку ціною обох договорів.

Представник боржника вказує, що датою укладення договору №02/09-14 (1/09) від 16.09.14р слід вважати саме 16.09.14 року, а не 24.09.14 року, оскільки в преамбулі договору перед та після підпису ОСОБА_13 не вказана дата підписання договору 24.09.14 року.

При укладенні даного договору сторони не дійшли згоди по такій істотній умові договору, як «предмет договору», зокрема:

- в п.1.1. договору №02/09-14 (1/09) від 16.09.14р. вказано, що кредитор передає, а боржник приймає на себе право вимоги боргу частково в сумі 10000000 грн. за договором про заміну кредитора від .09.14р. №02/09-14, тобто дата договору не визначена. У предметі даного договору не визначено, відповідно до якого договору (не вказано дату договору) боржник приймає на себе право вимоги і який договір він зобов'язується передати. В акті прийому-передачі документів за даним договором вказана передача договорів з конкретним номером і датою, а такий договір .09.14р. №02/09-14 не передавався. Більш того, як випливає з відзиву арбітражного керуючого Бохана А.С., право вимоги кредитору передано відповідно до договору №01/09-14 від 23.09.14р. У предметі договору від 16.09.14р. вказано номер договору №02/09-14, а не №01/09-14, за яким ПП "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта" отримало право вимоги. Таким чином, не визначено відповідно до якого з договорів (дата і номер) кредитор передав боржнику право вимоги. Як випливає з акту прийому-передачі документів з даного договору, договір від 23.09.14р., за яким виникло право вимоги у кредитора до боржника, не був переданий.

- не зазначена в предметі договору №02/09-14 (1/09) від 16.09.14р. конкретна дати і номер договору, відповідно до якого передається право вимоги і номер договору 02/09-14 не відповідає номеру договору 01/09-14, за яким кредитор отримав право вимоги;

- передача кредитору за договором №02/09-14 (1/09) від 16.09.14р. права вимоги, у той час як право вимоги на 16.09.2014р. у кредитора ще не виникло;

- не досягнення згоди щодо ціни;

- уповноваження на укладення угоди 10 000 000 грн., а не на 20 000 000 грн.;

- не виконані умови набуття права вимоги-визнання заборгованості і відображення в бухгалтерській проводці.

30.12.2015 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від розпорядника майна Піпи Світлани Василівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона посилаючись на норми чинного законодавства просить оскаржувану ухвалу скасувати.

12.01.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представник ПП ТД «Дніпро-Нафта» надійшлив відзиви на апеляційні скарги, в яких він просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

14.04.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні присутні представники учасників апеляційного провадження надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явилися. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Вислухавши учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню непідлягають, а висновки суду першої інстанції є законними, обґрунтованими і повністю підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалою від 16.12.14р. господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі № 904/8661/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", 49034, м. Дніпропетровськ, Амур - Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, 98, , ввів процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 днів, розпорядником майна призначив арбітражного керуючого Піпу Світлану Василівну, свідоцтво № 293 від 27.02.13р. (49087, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

17.12.14р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду, м. Київ розміщено оголошення за № 12551 про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапірмаш ім. Артема", 49034, м. Дніпропетровськ, Амур - Нижньодніпровський район, вул. Білостоцького, 98, , введення процедури розпорядження майном та призначення розпорядником майна арбітражного керуючого Піпу Світлану Василівну, свідоцтво № 293 від 27.02.13р.

16.01.15р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява № 01/01-14 від 14.01.15р. з додатками від Приватного підприємства "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта", м. Дніпропетровськ про визнання грошових вимог на суму 19 400 000, 00 грн.

Відповідно до п.1. ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) кредитор вчасно скористався своїм правом, направив до господарського суду та боржнику заяву про визнання грошових вимог у встановлений Законом строк.

Згідно п.6 ст.23 Закону заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядається господарським судом у попередньому засіданні.

За наслідками розгляду заяви про визнання грошових вимог господарський суд виносить ухвалу, в якій визнає чи відхиляє вимоги кредитора.

Між кредитором та боржником 16.09.14р. був укладений договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/09-14 (1/09), за умовами якого кредитор передав боржнику право вимоги боргу в сумі 10 000 000,00грн. до ОКП "Луганськводпром" (а.с.12).

В матеріалах грошових вимог знаходиться також договір про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02-09/14 (1/09) від 16.09.14р., який підписаний кредитором в особі ОСОБА_13, який діє на підставі Статуту та боржником ОСОБА_14, який діє також на підставі Статуту (т.1 а.с.12).

Наказом від 18.09.14р. про призначення директора відповідно до рішення власника Приватного підприємства "ТД "Дніпро-Нафта" директором призначено ОСОБА_13 з 19.09.14р. (т.1 а.с.61).

19.09.14р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про призначення керівником підприємства - ПП "Торгівельний дім "Дніпро-Нафта", м. Дніпропетровськ ОСОБА_16 (т.1 а.с.59).

Договір від 24.09.14р. про заміну кредитора (відступлення права вимоги) № 02/09/14 (1/09), який датовано 16.09.14р., укладений між кредитором та боржником. Керівник ПП "ТД "Дніпро-Нафта" підписав його 24.09.14р. в момент отримання, з приводу чого договір має подвійний номер (1/09).

Це підтверджується додатковою угодою №1 від 15.12.2014 року, де зазначено датою підписання вважати 24.09.14р. (т.1 а.с.164).

Крім того, секретарем наглядової ради ОСОБА_17 16.09.14р. надані дві виписки з протоколу № 10 засідання Наглядової ради від 16.09.14р., за яким в.о. голови правління ОСОБА_14 уповноважується укласти договори про заміну кредитора (відступлення права вимоги) з ПП "ТД "Дніпро-Нафта" на загальну суму 20 000 000,00грн.

Також, 15.12.14р. ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" в особі голови правління ОСОБА_18 уклав додаткову угоду № 1 від 15.12.14р. до спірного договору з ПП "ТД "Дніпро-Нафта", що є підтвердженням факту виконання спірних договорів сторонами (т.1 а.с.164).

Відповідно до вищезазначених договорів боржнику було передано право вимоги в сумі 20 000 000, 00 грн. до ОКП "Луганськводпром".

Вимоги нового кредитора визнані арбітражним керуючим і внесені до реєстру вимог кредиторів (а.с.31).

За вказаним договором первісний кредитор надає новому кредитору дисконт в розмірі 3% від суми, що погашаються новим кредитором первісному кредитору.

У зв'язку з заміною первісного кредитора на боржника у останнього виникли зобов'язання по сплаті за придбане право вимоги на суму 19 400 000,00 грн.

Ухвалами господарського суду Луганської області від 18.06.15р. та від 09.07.15р. по справі № 20/74б було затверджено нового кредитора за договором відступлення права вимоги до ОКП "Луганськводопром" - ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема". Ліквідатор ОКП "Луганськводопром" грошові вимоги боржника вніс до реєстру вимог кредиторів, що підтверджується витягами з ЄДР судових рішень по справі № 20/74б.

Пунктом 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" N11 від 29.05.2013 року визначено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам успільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Припис абзацу 1 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи, не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац 2 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (Позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут.

У зв'язку з наведеним слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 Цивільного кодексу України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", в Єдиному державному реєстрі, зокрема містяться дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Пункт 3 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачає, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

18.09.14 року відповідно до наказу про призначення директора ОСОБА_13 був призначений директором підприємства на підставі рішення власника від 18.09.15 року. Вказані відомості були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців 19.09.14 року, що підтверджується витягом з реєстру. Статут ПП «ТД «Дніпро-Нафта» в розділі «повноваження директора» не має обмежень щодо укладення цивільно-правових угод керівником. Крім того власник підприємства та його керівництво на сьогоднішній день не заявляють будь-яких претензій про перевищення повноважень керівником підприємства в момент укладення угод, та після укладення спірних угод ПП «ТД «Дніпро-Нафта» продовжувало своїми діями здійснювати заходи на виконання договорів про відступлення права вимоги.

З приводу договору від 24.09.2014р. про заміну кредитора ( відступлення права вимоги) № 02/09-14 ( 1/09), який датовано 16.09.14р. від між ПП «ТД «Дніпро-Нафта» ( ) та ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» ( ЄДРПОУ 0021891) слід зазначити, що керівник ПП ТД «Дніпро-Нафта» підписав його 24.09.14року, в момент його отримання вже підписаним від ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема», з приводу чого договір має подвійний номер (1/09), тому доводи що на станом на 16.09.14року ОСОБА_13 ще не був зареєстрований в єдиному реєстрі в якості керівника, тому не міг підписати договір № 02/09-14 ( 1/09) спростовуються дійсним моментом його підписання, а саме датою 24.09.14року.

Щодо відсутності належних повноважень керівника ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» на укладення договорів про відступлення права вимоги то доводи позивача в даному випадку спростовуються дійсними обставинами справи, а саме статутними документами ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема», де Статутом в п. 11.7.2 визначені повноваження голови правління, яким в момент укладення спірних договорів був в.о. голови правління ОСОБА_19

Окрім цього слід зазначити, що секретарем наглядової ради ОСОБА_17 16.09.14 року було надано дві виписки ПП ТД «Дніпро-Нафта» з протоколу № 10 засідання Наглядової ради від 16.09.14 року за якими голова правління ОСОБА_14 уповноважувався укласти договори про заміну кредитора ( відступлення права вимоги) з ПП ТД «Дніпро-Нафта» на загальну суму 20 000 000 грн.

Окрім іншого, 15.12.14 року ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» в особі голови правління ОСОБА_20 уклав додаткову угоду №1 від 15.12.14 року до спірного договору з ПП «ТД «Дніпро-Нафта», що є підтвердженням факту виконання спірних договорів сторонами. Також, ОСОБА_20 підписав лист, у якому він висловив згоду щодо наявності боргу (т.1 а.с.148).

З огляду на таке визнавати угоди недійсними з підстав неналежних повноважень в.о. голови правління ОСОБА_19 в момент їх укладення немає правових підстав.

Щодо природи виникнення первинного боргу ОКП «Лугансьводпром», який було відступлено за договорами ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема», безспірність вимог до ОКП «Лугансьводпром» перед ТОВ "Всеукраїнська Енергетична Компанія" підтверджувалась ухвалою господарського суду Луганської області від 15.01.2009 року у справі про банкрутство ОКП «Луганськводопром» відповідно до якої господарським судом Луганської області було визнано грошові вимоги кредитора, Товариства з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнська Енергетична Компанія", м. Київ, до банкрута, Обласного комунального підприємства "Луганськводпром", м. Луганськ, у сумі 45 000000 грн., державне мито-85 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 40 грн., та зобов'язано ліквідатора Пальна Д.В. включити зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до листа ліквідатора ОКП «Луганськводопром» право вимоги за вказаним боргом перейшло до ТОВ «Квант-Енерго» та ухвалою господарського суду Луганської області від 17.01.13року по справі №20/746 відбулась зміна кредитора на ТОВ«Кван-Енерго» в розмірі вимог на суму 35 000 000грн. та зобов'язано ліквідатора Бохана О.С. внести зміни до реєстру вимог кредиторів.

В подальшому вказаний борг відступався Концерну «Міські теплові мережі», після чого 24.01.13 року відступався КП Виробничий Комбінат «Тепло-Водоканал», після чого 18.02.13 року ТОВ «Юкрейн трепел ейдженси «Діскавер Юкрейн» на суму 35 000 000грн. та 10 000 000грн.

В подальшому ТОВ «Юкрейн тревел ейдженси «Діскавер Юкрейн» 23.09.14 року уклало угоду з ПП «ТД «ДНІПРО-НАФТА» про заміну кредитора ( уступлення права вимоги) № 01/09-14 на суму 35 000 000грн. та 10 000 000грн., як на це вказує ліквідатор ОКП «Лугансьводпром» у листі на адресу ПП «ТД «ДНІПРО-НАФТА» (т.1 а.с.31).

Вказані обставини переведення боргу підтверджувались ліквідатором ОКП «Луганськводопром» Боханом О.С. Окрім цього вказані обставини були додатково підтверджені ухвалою господарського суду Луганської області від 18.06.15року, від 09.07.15року по справі 20/746, якою було затверджено за клопотанням ліквідатора нового кредитора за договорами відступлення права вимоги до ОКП «Лугансьводпром» - ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема».

Ліквідатор ОКП «Луганськводопром» грошові вимоги ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» вніс до реєстру вимог кредиторів, цей факт існує на сьогоднішній день, та підтверджується витягами з єдиного державного реєстру судових рішень по справі 20/746, яка наразі триває.

Відповідно до ухвали господарського суду Луганської області від 09.07.15року по справі про банкрутство ОКП «Луганськводпром» № 20/746 ліквідатор Бохан О.С. надав за супровідним листом від 07.07.2015 вих. №01-10/117 реєстр вимог кредиторів у справі №20/746 станом на 01.04.2015, у який включено вимоги кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема», м. Дніпропетровськ, до банкрута ОКП «Луганськводпром» в сумі 20 000 000грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України момент укладення договору договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В даному випадку хоч оспорюваний договір відступлення права вимоги і був датований 16.09.14 року, проте насправді укладався 24.09.14 року, що підтверджує проставлення наскрізного номеру на договорі, та як вбачається із двосторонньої додаткової угоди від 15.12.15року, яка є невідємною частиною договору, істотні умови договору 02/09-14 (1/09) були погоджені ПП «ТД «ДНІПРО-НАФТА» 24.09.14 року, та сторони визначились із датою укладення договору, як 24.09.14р. Акт приймання-передачі документів складено і підписано 24.09.14р. (т.1 а.с.14) та 26.09.14р. (т.1 а.с.15).

Тобто після набуття ПП «ТД «ДНІПРО-НАФТА» права вимоги, яке було предметом договору уступки права вимоги сторони визначили дату укладення спірного договору ( момент погодження всіх обов'язкових умов), моментом підписання його другою стороною, а саме 24.09.15року.

З цього можна дійти висновку що момент укладення договору відповідав даті 24.09.15року.

З огляду на це підстави визнання його нікчемним або неукладеним з огляду на відсутність предмету договору на момент його підписання відсутні.

Щодо не спрямованості договорів про відступлення правових вимог на реальне настання правових наслідків в зв'язку з тим, що на час здійснення правочинів Боржник ОКП «Луганськводпром» не мав активів відповідно до вимог ст. 627 ЦК України ( свобода договору) сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В даному випадку в угоді про проведення розрахунків до договору про заміну кредитора ( відступлення права вимоги) від 24.09.14року № 02/09-14 в п.3 передбачений дисконт 3% від суми зобов'язань, які має погасити новий кредитор первісному кредитору.

Аналогічна вимога міститься в п.З угоди проведення розрахунків до договору про заміну кредитора ( відступлення права вимоги) № 02/09-14 ( 1/09) від 16.09.2014р., укладений між ПП «ТД «Дніпро-Нафта» та ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема».

Вказане підтверджує, що ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» отримало прибуток від укладеної угоди в розмірі 3% суми відступленого права вимоги, тобто умови угоди відповідали принципу розумності та справедливості.

Обставинами, які сприяли укладенню договорів відступлення права вимоги від 24.09.14року між «ТД «Дніпро-Нафта» та Боржником були механізми передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30 («Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.»), якою було затверджено надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Тобто боржник, уклавши договір про відступлення права вимоги боргу (борг якій виник за енергоносії, внаслідок надання послуг населенню з центрального водопостачання та водовідведення та був погашений попередніми правонабувачами борг у за енергоносії), розраховувало, що ОКП «Луганськводпром» отримає через відповідних представників органів місцевої влади субвенції з державного бюджету та перерахує одночасно на рахунок боржника.

Постанова КМУ № 190 від 22.02.2006 року «Про утворення Міжвідомчої комісії з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу» регулювала процедуру роботи та створення міжвідомчої комісії з погашення державою заборгованості підприємств паливно-енергентичного комплексу» та передбачала створення та роботу міжвідомчої комісії, яка займалась погашенням з державного бюджету різниці в тарифах за енергоносії комунальних підприємств, яким є ОКП «Луганськводпром». Наразі з 12.08.15року нова постанова КМУ №585 від 12.08.15року «Про утворення міжвідомчої робочої групи з питань погашення заборгованості за спожиті електричну енергію та природний газ» регулює це питання.

З врахуванням врегульованих наведених постанов КМУ механізмів виплат державних субвенцій місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водрвідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання га водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування існувала та існує реальна можливість ОКГІ «Луганськводпром» через ліквідатора отримати виплати з державного бюджету суми відступленого права вимоги у розмірі 20 000000грн. і за відсутності майна ОКП «Луганськводпром», оскільки відшкодування проводиться грошовими коштами.

З огляду на таке оспорювані угоди відповідали як вимогам ч.5 ст. 203 ЦК України, так і твердження розпорядника майна про те. що оспорюванні нею угоди про відступлення права вимоги між ПП «ТД «Днігіро-Нафта» та Боржником від 24.09.Ироку укладались з порушенням вимог ч.1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом» не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Щодо знаходження ОКБ «Луганськводпром» на території м.Луганська, де проводилась антитерористична операція на час укладених угод слід зазначити що вказаний боржник мав заявлений попередніми кредиторам борг в розмірі 20 000 000 грн., який був безспірним в силу затвердження господарським судом у справі про банкрутство.

З огляду на таке бойові дії чи проведення антитеррористичної операції не відносились до форс-мажору, що звільнялоб ОКБ «Луганськводпром» від розрахунків з кредиторами у справі про банкрутство. На сьогоднішній день існує судова практика за якою не можна вважати форс-мажором проведення антитеррористичної операції на територій підприємства-банкрута.

Окрім того, незважаючи на те, що вказане підприємство-банкрут не мало активів у вигляді майна, яке можна реалізувати під час процедури банкрутства, воно мало перспективи отримання державного фінансування в якості компенсації за різницю в тарифах із сплати комунальних послуг. Вказана компенсація має сплачуватись державою, а ОКБ «Луганськводпром» таку компенсацію має перспективи отримати, при цьому це не залежить від проведення антитерористичної операції на території Луганської області. В даному випадку при надходженні грошових коштів із державного бюджету України до ОКБ «Луганськводпром» які передбачені відповідними підзаконними нормативно-правовими актами, новий кредитор ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» отримало б задоволення його грошових вимог та заробило-б на укладеній угоді грошові кошти незалежно від факту наявності чи відсутності майна підприємства-банкрута.

ПП «ТД «Дніпро-Нафта» за спірними угодами отримала право вимоги 3% дисконту з суми боргу 20 000000 грн., а ПАТ «ДНІПРОВАЖПАПІРМАШ ім. Артема» отримало право вимоги 20 000000 грн. з ОКБ «Луганськводпром», отже вказане свідчить про реальність настання правовідносин за спірними угодами, укладеними сторонами.

Вірогідність фінансових ризиків при укладенні такої угоди враховується сторонами угоди, передбачається, та такі ризики, як проведення антитерористичної операції на території Луганської області і відсутність саме майна у ОКБ «Луганськводпром» враховувались сторонами угоди, тому не можуть визначати з врахуванням принципу свободи договору того факту, що сторонами укладались угоди не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Доводи апеляційної скарги ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" спростовуються змістом укладених угод, з яких вбачається, що вони містять і предмети договору (п.1) і ціну (п.2). Доводи про відсутність Угоди (п.2.1) спростуваються фактом її укладеності і вона наявна у матеріалах справи (т.1 а.с.18) (т.1 а.с.19).

Доводи щодо відсутності умов виконання (відсутності виконання та бухгалтерської проводки) спростовується фактом визнання кредиторських вимог боржника у справі про банкрутство ОКБ «Луганськводпром».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, у тому числі і доводам апеляційних скарг, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Рішення є законним тоді, коли воно прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (п.1 абз.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду №6 від 23.03.2012 року).

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги розпорядника майна Піпи Світлани Василівни, ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та ПАТ "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.15р. у справі №904/8661/14 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.15р. у справі №904/8661/14 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 15.04.2016 року.

Головуючий Л.М. Білецька

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Ю.Б. Парусніков