КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 911/4651/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Шаповалова К.В.

за участю представників:

від позивача - Крохмаль Г.Р.

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2015 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форттрест"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Форттрест» звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.12.2015 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 відновлено строк подання апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.03.2016.

Ухвалами суду від 15.03.2016 та 05.04.2016 розгляд скарги відкладався відповідно до ст. 77 ГПК України.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання 21.04.2016 з`явився представник позивача та надав усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується витягами з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта», причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

01.09.2010 між ТОВ Форттрест (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (далі орендар) був укладений договір оренди №15.

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння та користування бульдозер Б-170ML01Е рік випуску 1999, марка Б-170ML01Е; реєстр - НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, свідоцтво НОМЕР_3 від 14.09.2006.

Відповідно до п. 3.2 договору, автомобілі вважаються переданими в оренду з моменту підписання акту передачі в оренду, уповноваженими представниками сторін.

Згідно п. 4.1 договору, термін оренди з 01.09.2010 по 31.12.2010; у відповідності до п. 4.2 термін оренди може бути скороченим чи продовженим за погодженням сторін.

Відповідно до розділу 8 вказаного договору, автомобілі повинні бути повернені орендодавцю по закінченню терміну оренди у справному стані з урахуванням нормального зносу, що виник у період експлуатації (п.8.1); повернення техніки відбувається за актом повернення автомобілів, який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 8.2); техніка вважається поверненою орендодавцю з моменту підписання акта повернення автомобілів (п. 8.3); якщо орендар допустив погіршення стану орендованої техніки, втрату або її загибель (знищення), він зобов`язаний відшкодувати орендодавцю всі збитки, пов'язані з відновленням техніки, а в разі неможливості відновлення, вартість обладнання за ринковою ціною на дату складання дефектного акту.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що відповідач на вимогу позивача бульдозер не повернув, кошти за користування не сплачував, а тому просив, з урахуванням п. 8.4 договору стягнути з відповідача вартість техніки за ринковою ціною.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог та оскаржуючи постановлене судом першої інстанції рішення, зазначив про те, що передав спірний бульдозер в суборенду юридичній особі, а тому не повинен сплачувати збитки за втрачений бульдозер.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди рухомого майна - бульдозер Б-170ML01Е рік випуску 1999, марка Б-170ML01Е; реєстр - НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.09.2010, що підписаний представниками позивача та відповідача та скріплений відповідними печатками, орендодавець здав, а орендар прийняв у користування вказаний вище бульдозер.

Згідно із п. 11.1 договору, він набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2010, але в будь-якому випадку до здійснення повного розрахунку орендаря.

Як вбачається із пояснень представника позивача, ним на адресу відповідача в 2012 році направлявся примірник договору оренди № 12/07-12, підписаний представником орендодавця та скріплений печаткою, того ж самого бульдозера, проте, примірник договору на адресу позивача відповідачем повернутий не був.

В той же час, в матеріалах справи наявний акт № ОУ-0000012 здачі прийняття робіт, від 31.07.2012, підписаний уповноваженими представника позивача та відповідача, відповідно до якого орендодавець надав послуги орендарю з оренди бульдозера на базі трактора на загальну суму 6500 грн.

Вказана суму наданих послуг була сплачена ФОП ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок ТОВ «Форттрест», що підтверджується копією банківської виписки, що знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона(орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Представником позивача в судах обох інстанцій надавалися пояснення, відповідно до яких відповідач повідомив позивача про несправність бульдозера та про неможливість його подальшого використання, про те, в той же час на прохання позивача повернути орендоване майно - бульдозер не повернув, акт приймання-передачі з позивачем не підписав.

У відповідності до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зважаючи на те, що майно орендодавцеві так повернуто й не було, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про продовження строку дії договору оренди № 15.

Як вбачається з висновку перевірки, проведеною начальником ВКР Соломянського РУ ГУМВС України в м. Києві щодо повернення бульдозера, відповідачем пояснено, що бульдозер, що брався ним в оренду у позивача, він неофіційно передав в оренду ТОВ «Будіндустрія» та в подальшому йому невідомо куди зник орендований ним бульдозер.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не всебічно досліджені всі обставини справи, оскільки відповідачем орендований бульдозер був переданий в суборенду іншій юридичній особі ТОВ «Будіндустрія», а тому саме він повинен відповідати перед позивачем, не приймаються до уваги колегією судів, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 774 ЦК України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з тексту укладеного між сторонами договору, він не містить положень, що дозволяють орендарю укладати договори суборенди на власний розсуд без згоди та повідомлення орендодавця.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів отримання згоди позивача на передачу орендованого майна в суборенду.

Крім того, як вбачається з пояснень представника позивача, що не були спростовані належними та допустимим доказами апелянтом, відповідач не звертався до орендодавця із листом, чи в будь-який інший спосіб за згодою на передання бульдозера в суборенду.

Отже, враховуючи зазначене, вказані дії відповідача щодо передання в суборенду ТОВ «Будіндустрія» бульдозера є самовільними діями, що не базуються но приписах чинного законодавства України та не відповідають укладеному між сторонами договору оренди, а тому саме відповідач повинен повернути орендоване майно позивачу, або ж сплатити збитки чи вартість втрачено майна.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 772 ЦК України, наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик її випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно ст. 803 ЦК України, наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

За приписами ч.1, 2, ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом по справі ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано належних доказів та не спростовано доводи позивача, щодо повернення орендарем майна (бульдозера) орендодавцеві в такому ж стані, що й був до передання його в оренду, підписання відповідного акту приймання-передачі та відсутності у відповідача будь-яких зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до п 8.4 договору, якщо орендар допустив погіршення стану орендованої техніки, втрату або її загибель (знищення), він зобов`язаний відшкодувати орендодавцю всі збитки, пов'язані з відновленням техніки, а в разі неможливості відновлення, вартість обладнання за ринковою ціною.

На підтвердження вартості орендованого майна (бульдозера) позивачем до матеріалів справи долучена довідка ТОВ «Форттрест», відповідно до якої балансова вартість бульдозера на базі трактора Б170М, рік випуску 1999, складає 153000 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок оціночного дослідження ПП «Європроспект», відповідно до якого середня ринкова вартість бульдозер Б-170ML01Е рік випуску 1999 станом на 13.04.2016 становить 204400 грн.

Зважаючи на те, що позивачем заявлялась вимога до суду про стягнення вартості втраченого майна в розмірі 153000 грн., заяв про збільшення позовних вимог, відповідно до приписів ГПК України суду першої інстанції не подавалось, колегія суддів, з урахуванням статті 83 ГПК України, зазначає про те, що місцевим судом правомірно та обґрунтовано задоволено до стягнення вказану суму.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Форттрест», а тому апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 10.12.2015 у справі № 911/4651/15- без змін.

Матеріали справи № 911/4651/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов