ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 910/21283/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВоліка І.М., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Трейдшуз"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016
у справі№ 910/21283/15 господарського суду Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдшуз"
простягнення заборгованості у розмірі 3 141 918,32 грн
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Гунчак А.В., дов. № 01/06-10 від 06.10.2015

- відповідача: Алейніков О.О., дов. № 37 від 05.01.2010

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі №910/21283/15 (суддя Полякова К.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 (у складі головуючого судді Калатай Н.Ф., суддів Ропій Л.М., Рябухи В.І.), задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдшуз" про стягнення заборгованості за договором оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014, стягнуто з ТОВ "Трейдшуз" на користь ТОВ "Крона-Компані" 639 172,45 грн орендної плати, 145 897,10 грн експлаутаційних витрат, витрати на популяризацію у розмірі 24 896,33 грн, 11 190,50 грн вартості комунальних послуг, штраф у розмірі 469 413,00 грн, гарантійний платіж у розмірі 443 109,94 грн.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, ТОВ "Трейдшуз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки договір оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014 припинений з 18.05.2015 шляхом направлення відповідачем у лютому 2015 року листа з пропозицією зменшити вартість орендної плати у зв'язку з істотною зміною обставин або розірвати договір у разі незгоди позивача, просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 у справі №910/21283/15 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Також скаржник просив зупинити виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі №910/21283/15 до закінчення його перегляду в порядку касації.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів касаційної інстанції відмовляє в задоволенні у зв'язку з його необґрунтованістю.

Позивач не скористався правом, наданим ст.1112 ГПК України, не надав відзив на касаційну скаргу, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 13.08.2014 ТОВ "Крона-Компані" як орендодавець та ТОВ "Трейдшуз" як орендар уклали договір оренди № А90/Х-1, за умовами якого позивач прийняв на себе зобов'язання передати відповідачу в тимчасове платне користування приміщення площею 332,27 кв.м, яке знаходиться в будівлі торгово-розважального центру, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, а відповідач зобов'язався прийняти, оплатити користування і повернути приміщення позивачу на умовах, визначених договором.

В п. 7.2 договору оренди сторони погодили, що позивач зобов'язується передати, а відповідач - прийняти приміщення у користування 01.09.2014, що підтверджується шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення. Строк договору починає обчислюватись з дати підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення та закінчується 31.08.2015.

На виконання умов договору оренди 01.09.2014 сторонами підписано акт прийому-передачі приміщення до договору, яким встановлено факт передачі позивачем відповідачу спірного приміщення.

В розділі 3 "Платежі" договору оренди сторонами визначені перелік, строки сплати та розмір платежів, які відповідач сплачує позивачу за договором, зокрема, відповідач зобов'язаний здійснювати оплату за користування приміщенням в розмірах і в строки, які визначені у цьому договорі (далі орендна плата) (п. 9.1); розмір орендної плати складає суму у гривнях, еквівалентну 32 доларам США за 1 кв.м на місяць, крім того ПДВ у розмірі, встановленому чинним законодавством (п. 9.2); якщо інше не передбачено договором, орендна плата сплачується відповідачем щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа місяця, який передує оплачуваному місяцю (п. 9.3); нарахування орендної плати починається з дати початку (01.09.2014), і закінчується в день підписання акту повернення приміщення відповідно до п. 41.2 договору (п. 9.5).

Згідно з п.п. 10.1, 10.4 договору оренди відповідач зобов'язаний щомісячно відшкодовувати позивачеві вартість комунальних послуг, які споживаються в приміщенні, таких як опалення, кондиціювання, електроенергія, водопостачання та вивезення сміття (далі комунальні послуги); компенсувати позивачеві вартість використаних комунальних послуг та витрат на утримання електромереж, не пізніше 10-го число місяця, наступного за оплачуваним.

Відповідач зобов'язаний, щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа місяця, який передує оплачуваному місяцю, сплачувати позивачу вартість витрат на експлуатацію торгового центру та утримання площ загального користування торгового центру (експлуатаційні витрати). Ставка експлуатаційних витрат за договором складає суму у гривнях, еквівалентну 8,79 доларам США за 1 кв.м на місць, крім того ПДВ (п.п. 11.1, 11.2 договору оренди).

Згідно з п.п. 12.1, 12.2 договору оренди відповідач зобов'язаний щомісячно, авансом, не пізніше 25-го числа місяця, який передує оплачуваному місяцю, сплачувати позивачу вартість витрат на просування та популяризацію торгового центру (витрати на популяризацію). Ставка витрат на популяризацію за договором складає суму у гривнях, еквівалентну 1,5 доларам США за 1 кв.м на місяць, крім того ПДВ.

Протягом десяти календарних днів з дати укладення договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві гарантійний платіж (гарантія), під яким слід розуміти платіж по забезпеченню виконання зобов'язань відповідача за договором, який сплачується позивачеві в розмірі орендної плати, експлуатаційних витрат та витрат на популяризацію за два місяці строку договору і повертається відповідачу на умовах, визначених договором (п.п. 13.1, 13.2 договору оренди).

Відповідно до п. 13.5 договору оренди позивач має право у будь-який час протягом строку договору, без направлення попереднього повідомлення відповідачу, стягнути за гарантією будь-яку суму, яка належить до сплати та не була сплачена орендарем, включно із сумою збитків, яку він зобов'язаний сплатити. Відповідач зобов'язаний поповнити гарантію протягом трьох робочих днів після одержання відповідної вимоги від позивача в якій обов'язково вказується підстава стягнення за гарантією.

У п. 13.6 договору оренди сторони погодили, що повернення гарантійного платежу здійснюється протягом двох місяців після закінчення строку договору за умови, що приміщення було повернуто відповідачем позивачу згідно з положеннями цього договору та після розгляду можливих зустрічних вимог позивача за умови, що такі вимоги будуть пред'явлені протягом 21 дня з моменту закінчення строку договору.

Відповідно до п. 28.2 договору оренди у разі прострочення відповідачем виконання зобов'язань по сплаті орендної плати, внесенню та поповненню гарантії, по сплаті експлуатаційних витрат, витрат на популяризацію, відшкодуванню витрат на комунальні послуги, сплаті інших платежів, передбачених договором, більш ніж на 5 робочих днів, відповідач зобов'язаний сплатити відповідачу штраф у розмірі 40% орендної плати за перший місяць строку договору.

Згідно з п. 41.2 договору оренди повернення приміщення відповідачем та його передача позивачу здійснюється на підставі акту повернення приміщення, який підписується сторонами.

У п.п. 40.1, 40.6 договору оренди сторонами встановлено, що договір може бути розірваний або припинений відповідно до договору або відповідно до чинного законодавства. Відповідач має право розірвати договір, якщо позивача постійно (три або більше разів) порушує свої істотні зобов'язання, що виникають за договором та якщо таке невиконання триває понад 30 календарних днів після отримання позивачем відповідного повідомлення позивача у письмовій формі та протягом вище зазначеного періоду позивач не виправив відповідного порушення; або за умови письмового повідомлення позивача не менш ніж за 180 календарних днів до дати розірвання без зазначення причин.

Згідно з п.п. 44.1, 44.2 договору оренди повідомлення та інші документи, які надсилаються стороні на виконання договору або у зв'язку з ним, повинні бути складені у письмовій формі і підписані представниками іншої сторони, які мають на те повноваження. Якщо інше не передбачено договором, вищевказані документи вважатимуться передані стороні належним чином, якщо вони будуть передані безпосередньо в руки або кур'єрською поштою чи відправлені рекомендованим листом з отриманням повідомлення про вручення.

14.08.2014 сторонами підписано додаткову угоду до договору, згідно з п.1 якої сторонами погоджено, що незалежно від інших умов договору, щомісячний розмір орендної плати за період з 01.01.2015 по 31.08.2015 включно зменшується на 10 562,71 грн, в тому числі ПДВ.

Як слідує з наданої позивачем картки рахунку: 6811: контрагенти Трейдшуз ТОВ: замовлення: договір А90/х-1 (13.08.14) за 01.01.11-06.08.15 в рахунок сплати гарантії відповідача 06.10.2014 перерахував позивачу 443 109,94 грн.

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24.04.2015 позивач направив відповідачеві вимогу № 01/23-04 від 23.04.2015 щодо довнесення (поповнення) гарантійного платежу, оскільки 20.04.2015 позивачем було стягнуто з суми гарантійного платежу прострочену заборгованість за договором у загальному розмірі 196 243,43 грн, яка виникла 26.03.2015 у зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати обов'язкових платежів за договором, а саме: 165 238,68 грн заборгованості по сплаті орендної плати за квітень 2015 року; 18 078,12 грн - заборгованості по оплаті експлуатаційних витрат за квітень 2015 року; 12 926,63 грн. - заборгованості по оплаті витрат на популяризацію за квітень 2015 року. Вимога була отримана відповідачем 30.04.2015, однак доказів довнесення відповідачем гарантійного платежу у сумі 196 243,43 грн матеріли справи не містять, тобто залишок суми гарантійного платежу становив 246 866,51.

Листом № 1474 від 06.05.2015 відповідач повідомив позивача про те, що він має намір розірвати договір згідно з раніше направленим повідомленням № 1342 від 17.02.2015, та про те, що 16 та 17 травня 2015 року відповідач буде проводити вивіз товару з орендованого приміщення, з огляду на що просить 18.05.2015 з 10-00 до 18-00 забезпечити присутність уповноваженого представника позивача для здійснення відповідачем повернення приміщення та складення акту прийому-передачі (повернення).

При цьому, лист № 1342 від 17.02.2015 містив повідомлення про намір відповідача розірвати договір оренди №А90/Х-1 від 13.08.2014 на підставі ч.2 ст. 652 Цивільного кодексу України у випадку ненадання згоди позивачем на зменшення розміру орендної плати.

У відповідь позивач направив лист № 01/12-05 від 12.05.2015, в якому зазначив, що лист № 1474 від 06.05.2015 не може вважатися належним повідомленням позивача про розірвання договору, і на даний час позивач не отримував від відповідача жодних офіційних повідомлень про дострокове розвівання договору в порядку, встановленому п. 40.6 договору, договір є чинним та обов'язковим для виконання сторонами, а дії відповідача щодо дострокового повернення приміщення - неправомірними та такими, що суперечать положенням договору та нормам чинного законодавства.

20.05.2015 позивач направив на адресу відповідача повідомлення №02/20-05 від 20.05.2015 про порушення зобов'язань за договором, в якому вимагав негайно погасити прострочену заборгованість з оплати орендної плати, експлуатаційних витрат, витрат на популяризацію та комунальних послуг у загальній сумі 388 144,75 грн, яка складається з: 281 961,16 грн заборгованості з оплати орендної плати за травень 2015 року; 80 350,86 грн заборгованості з оплати експлуатаційних витрат за травень 2015 року; 13 712,12 грн заборгованості з оплати витрат на популяризацію за травень 2015 року; 12 120,61 грн вартості спожитих комунальних послуг за квітень 2015 року.

Згідно з наданої АТ "Укрсиббанк" довідки № 06-54/1/8471 від 11.08.2015 відповідачем 25.05.2015 було сплачено позивачу заборгованість з оплати вартості спожитих комунальних послуг за квітень 2015 року у розмірі 12 120,61 грн, однак в іншій частині вказане повідомлення виконане не було.

29.05.2015 позивач направив відповідачеві вимогу № 01/29-05 від 29.05.2015 про довнесення (поповнення) гарантійного, в якій повідомив про наявність у відповідача простроченої заборгованості за договором в сумі 376 024,14 грн, яка складається з: 281 961,16 грн заборгованості з оплати орендної плати за травень 2015 року; 80 350,86 грн заборгованості з оплати експлуатаційних витрат за травень 2015 року; 13 712,12 грн заборгованості з оплати витрат на популяризацію за травень 2015 року, а також повідомив про стягнення 29.05.2015 залишку суми гарантійного платежу - 246 866,51 грн в рахунок часткового погашення заборгованості з оплати орендної плати за травень 2015 року у сумі 152 803,53 грн, з оплати експлуатаційних витрат за травень 2015 року у сумі 80 350,86 грн, з оплати витрат на популяризацію за травень 2015 року у сумі 13 712,12 грн, у зв'язку з чим розмір простроченої заборгованості відповідача з оплати обов'язкових платежів за договором за травень 2015 року, що не була покрита сумою гарантійного платежу, становить 129 157,63 грн заборгованості з оплати орендної плати за травень 2015 року. Також позивач вимагав негайно довнести (поповнити) суму гарантійного платежу на 443 109,94 грн та погасити прострочену заборгованість в сумі 129 157,63 грн. Вказаний лист відповідачем отримано 05.06.2015, однак виконаний не був.

02.07.2015 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договором оренди №А90/Х-1 №01/02-07 від 02.07.2015, в якій вимагав відповідача негайно погасити прострочену заборгованість з оплати обов'язкових платежів за договором у розмірі 821 156,38 грн, сплатити штраф у розмірі 1 877 652 грн за порушення строків оплати обов'язкових платежів за договором та довнести (поповнити) суму гарантійного платежу на 443 109,94 грн. Вказаний лист відповідачем отримано 07.07.2015, однак залишений без виконання.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань зі сплати орендної плати та інших платежів за договором оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014 заборгованість відповідача перед позивачем склала:

- 639 172,45 грн з орендної плати, яка складається з заборгованості за травень 2015 року в сумі 129 157,63 грн (рахунок-фактура № СФ-0003957 від 15.04.2015), за червень 2015 року в сумі 251 885,40 грн (рахунок-фактура №СФ-0006623 від 15.05.2015), за липень 2015 року в сумі 258 129,42 грн;

- 11 190,50 грн з оплати комунальних послуг за травень 2015 року (рахунок № СФ-007071 від 31.05.2015);

- 145 897,10 грн з оплати експлуатаційних витрат, яка складається з заборгованості за червень 2015 року в сумі 72 089,30 грн (рахунок-фактура № СФ-0006381 від 15.05.2015), за липень 2015 року в сумі 73 807,80 грн (рахунок-фактура № СФ-0007819 від 15.06.2015);

- 24 896,33 грн з оплати витрат на популяризацію, яка складається з заборгованості за червень 2015 року в сумі 12 300,64 грн (рахунок-фактура №СФ-0006651 від 15.05.2015), за липень 2015 року в сумі 12 595,69 грн (рахунок-фактура № СФ-0007867 від 15.06.2015).

Також у відповідача наявний обов'язок довнести суму гарантійного платежу у розмірі 443 109,94 грн, оскільки внесений відповідачем при укладенні договору гарантійній платіж позивач зарахував в рахунок несвоєчасно сплачених відповідачем платежів, в порядку, передбаченому договором.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 3, 11, 525, 526, 530, 549, 610-612, 626, 629, 651, 759 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 283 Господарського кодексу України, зважаючи на те, що сторони не дійшли згоди щодо розірвання договору оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014, договір є чинним і не розірвано в судовому порядку, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 639 172,45грн з орендної плати за травень-липень 2015 року, 11 190,50 грн з оплати комунальних послуг за травень 2015 року, 145 897,10 грн з оплати експлуатаційних витрат за червень, липень 2015 року, 24 896,33 грн з оплати витрат на популяризацію за червень, липень 2015 року, а також 443 109,94грн гарантійного платежу.

Щодо штрафу у розмірі 1 877 652 грн, нарахованого позивачем на підставі п. 28.2 договору оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014 за несвоєчасну сплату та несплату відповідачем визначених договором оренди платежів, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафу до 25% відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, п. 3 ст. 83 ГПК України, оскільки більша частина заявленої до стягнення суми штрафу нарахована позивачем за несвоєчасну сплату платежів за договором, які на момент розгляду справи вже були сплачені відповідачем і позивачем не надано доказів спричинення збитків такими діями відповідача, а сума штрафу перевищує заявлену до стягнення суму основного боргу.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про недоведення позивачем припинення договору оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014, оскільки направлення письмового повідомлення позивача про розірвання спірного договору оренди повинно здійснюватися в порядку, передбаченому п.п. 40.6, 44.1, 44.2 договору оренди № А90/Х-1 від 13.08.2014.

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 ГПК України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та оскільки в силу вимог ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень у справі № 910/21283/15.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдшуз" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2015 у справі №910/21283/15 залишити без змін.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я І.М. Волік

С у д д я А.М. Демидова