РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016Справа №910/4174/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/4174/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пресс-Кур'єр Україна»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Преси - Одісей»;

про стягнення 511 792,55 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Лисенко І.О., довіреність б/н від 29.02.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Пресс-Кур'єр Україна» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Преси - Одісей» (надалі - відповідач) про стягнення 511 792,55 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору про реалізацію товарів № 80/D від 01.01.2014р. у визначений строк не розрахувався за одержаний товар, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 285 584,71 грн., за прострочення оплати якої нараховані 15 703,00грн. - 3% річних та 210 504,84 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2016р. порушено провадження у справі № 910/4174/16 та призначено її розгляд на 07.04.2016р.

Присутній у судовому засіданні 07.04.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання вдруге не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.03.2016р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 12.03.2016р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та міститься у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014р. між позивачем (за договором - продавець) та відповідачем (за договором - дилер) було укладено договір № 80/D, у відповідності з п.п. 1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність дилеру товари у кількості, асортименті та в терміни, передбачені в договорі, а дилер зобов'язався прийняти товари і оплатити їх на умовах цього договору.

Договір укладений з протоколом розбіжностей, який підписаний сторонами 01.01.2014р.

Товари передаються дилеру для їх подальшої реалізації (п.1.3. договору).

За умовами п.2.1 договору дилер купує товар у продавця і продає їх третім особам від свого імені і за свій рахунок. Дилер не може діяти від імені продавця або якого-небудь з його дочірніх підприємств.

Відповідно до п.3.5 договору, право власності на поставлену партію друкованої продукції переходить від продавця до дилера з моменту передачі продукції дилерові по видатковій накладній.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивач за відповідними видатковими накладними., копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали було оглянуто в судовому засіданні, поставив відповідачу товар на загальну суму 285 584,71 грн.

В умовах п.4.2.1 договору передбачено обов'язок відповідача прийняти та своєчасно оплатити товар на умовах договору.

Відповідно до п.5.4 договору термін плати за товар, що поставляється в рамках цього договору - 60 (шістдесят) календарних днів з моменту отримання кожної партії товару.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач повну вартість отриманого товару на суму 285 584,71 грн. позивачу не оплатив.

Оскільки отриманий товар відповідач не оплатив у повному обсязі, позивач 14.01.2016р. рекомендованим листом, направив відповідачу претензію за вих. № 5 від 14.01.2016р. з вимогою про сплату боргу в сумі 285 584,71 грн. Проте, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Станом на 31.03.2014р. актом звірки взаєморозрахунків сторонами визначено заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у сумі 285 584,71 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить 285 584,71 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши умови дилерського договору № 80/D від 01.01.2014р., судом встановлено, що даний договір має цивільно-правову природу договору поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання товару за представленими накладними та не надано доказів повної оплати або повернення переданого товару на суму 285 584,71 грн., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 285 584,71 грн. підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 15 703,00грн. - 3% річних та 210 504,84 грн. інфляційних втрат, які розраховані за період з 18.04.2014р. по 16.02.2016р. включно.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних у сумі 15 703,00 грн. та 210 504,84 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню відповідно до розрахунку позивача, який судом перевірено та є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Преси - Одісей» (04114, м. Київ, вул. Полупанова, 21; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пресс-Кур'єр Україна» (04053, м. Київ, пров. Киянівський, 3-7; ) основну заборгованість у сумі 285 584 грн. 71 коп., 3% річних у сумі 15 703 грн. 00 коп. та 210 504 грн. 84 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору в сумі 7676,89 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 11.04.2016р.

Суддя А.І. Привалов