ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 квітня 2016 р. Справа № 903/214/16

за позовом: Городищенської виправної колонії управляння Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№96), с.Городище

до відповідача: Приватного підприємства Кобзар-Рембуд, м.Роржище

про стягнення 27000,00грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №30/16/1757 від 11.04.2016р., ОСОБА_2 довіреність №30/16/1758 від 11.04.2016р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач Городищенська виправна колонія управляння Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№96) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного підприємства Кобзар-Рембуд про стягнення 27000,00грн. заборгованості.

В обґрунтування посилається на те, що відповідач не виконав зобовязання щодо розрахунку за отриманий товар.

В підтвердження позовних вимог позивач подав розрахунок суми заборгованості позовної заяви №30/16/1507від 25.03.2016р., накладну №43 від 31.01.2014р., податкову накладну №39 від 31.01.2014р., претензію на суму 27000,00грн. №30/16/2519 від 15.07.2014р., №30/16/3174 від 01.09.2015р., довіреність від 30.01.2014р., довідку з Головного Управління статистики у Волинській області №04-08/23 від 18.02.2015р. про включення до ЄДРПОУ ПП «Кобзар Рембуд», довідку з Головного Управління статистики у Волинській області №05-3-07/711 від 17.06.2014р. про включення до ЄДРПОУ Городищенської виправної колонії управляння Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№96), довіреність №30/16/2685 від 28.07.2015р. (а.с.9-19).

Подаючи позов до суду Городищенська виправна колонія управляння Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№96) просила вжити заходи до забезпечення позову (за вх. №01-67/13/16).

Заява про забезпечення позову за вх. № №01-67/13/16 від 29.03.2016р. до задоволення не підлягає, оскільки остання не оплачена судовим збором відповідно до приписів п.13 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Представник позивача на вимогу ухвали суду від 30.03.2016р. через канцелярію подав супровідний лист за вх. №01-54/3516/16 від 15.04.2016р., яким долучив до матеріалів справи наступні документи:

- власне письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору за №30/16/1769 від 12.04.2016р.;

- довіреність №30/16/1757 від 11.04.2016р.;

- баланс (форма №1) на 01.01.2016р.;

- розшифровку позабалансових рахунків від 12.01.2016р.;

- звіт про заборгованість за бюджетними коштами на 01.012016р.;

- розшифровку рядка 010 Доходи «Звіту про заборгованість за бюджетними коштами»;

- оригінал квитанції №120 від 24.03.2016р. та №120/КЗ від 24.03.2016р.;

- меморіальний ордер №4 за грудень 2015р.;

- квитанції про надіслання відповідачу позовної заяви з додатками.

Представник відповідача в призначене судове засідання не прибув. Ухвала суду від 30.03.2016р. про порушення провадження у справі, яка була направлена рекомендованим листом на адресу (45100, м.Рожище, вул. Гагаріна,14-а) повернута з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно довідки з Головного Управління статистики у Волинській області №04-08/23 від 18.02.2015р. про включення до ЄДРПОУ ПП «Кобзар Рембуд» місцезнаходження ПП «Кобзар Рембуд»: 45100, м.Рожище, вул. Гагаріна,14А, отже суд направив ухвалу від 30.03.2016р. за місцем державної реєстрації останнього.

За змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (Постанова, Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р., № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника відповідача в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

Городищенська виправна колонія управляння Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№96) (позивач) згідно накладної №43 від 31.01.2014р. на підставі довіреності від 30.01.2014р.передала Приватному підприємству Кобзар-Рембуд (відповідачу) продукцію, а саме: бруківку базальтову 10х10х10 в кількості 30 тон на загальну суму 27000,00грн. (а.с.10).

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до абз. 4 п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01 - 06/928/2012 від 17.07.2012р. підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивач 15.07.2014р. та 01.09.2015р. на адресу відповідача надсилав претензії №30/16/2519, №30/16/3174 про оплату за поставлену продукцію, які останнім залишені без відповіді та задоволення. (а.с. 12, 14).

Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Однак, отриману продукцію приватного підприємства Кобзар-Рембуд не оплатило.

На день розгляду справи заборгованість становить 27000,00грн. , яка підтверджена балансом (форма №1) на 01.01.2016р.; розшифровкою позабалансових рахунків від 12.01.2016р.; звітом про заборгованість за бюджетними коштами на 01.012016р.; розшифровкою рядка 010 Доходи «Звіту про заборгованість за бюджетними коштами»; меморіальним ордером №4 за грудень 2015р.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, ст.11 Цивільного кодексу України обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач вимог ухвали суду не виконав, доказів які б спростували заборгованість не подав.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 27000,00грн. заборгованості підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 173 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства Кобзар-Рембуд (45100, м.Рожище, вул. Гагаріна,14А, ) на користь Городищенської виправної колонії управляння Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (№96) (35341, Рівненська обл., Рівненський р-н, с.Городище, ) 27000,00грн. заборгованості та 1378,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

20.04.2016р.

Суддя В. М. Дем`як