ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа № 911/247/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт»

про стягнення 10 320 100,25 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1А (дов. №03/03/2016/9 від 03.03.2016);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт» (далі відповідач) про стягнення 10 320 100,25 грн заборгованості, з яких: 6 500 000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 840 102,77 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 2 101 369,86 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 326 052,18 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 000,00 грн штрафу, 415 724,40 грн інфляційних втрат та 135 851,04 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/17/2027/ЮР від 18.04.2014 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у строк та у розмірі, встановлених таким договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2016 порушено провадження у справі № 911/247/16, розгляд справи призначено на 25.02.2016.

24.02.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання №2/1 від 24.02.2016 (вх. №4136/16) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.02.2016 розгляд справи відкладено на 10.03.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.03.2016 розгляд справи відкладено на 24.03.2016.

10.03.2016, після судового засідання, до канцелярії господарського суду Київської області від представник відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження (вх. №5079/16), згідно якого просив зупинити провадження у справі №911/247/16 у звязку з тим, що ТОВ «Старпласт» було подано позовну заяву до ПАТ «Фортуна-Банк» про визнання недійсними п. 5.1 та п. 5.2 договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/17/2027/ЮР від 18.04.2014. На підтвердження надав копію позовної заяви та копію ухвали господарського суду міста Києва від 15.02.2016 про порушення провадження у справі №910/2263/16.

Розглянувши у судовому засіданні 24.03.2016 зазначене клопотання, суд вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Згідно п. 3.16 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Крім того, у судовому засіданні 24.03.2016 представник позивача повідомив, що у справі №910/2263/16 23.03.2016 було прийнято рішення, яким в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Присутній у судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти зазначеної позивачем обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справа №910/2263/16 про визнання недійсними окремих пунктів договору не є виключною обставиною, що унеможливлює розгляд спору у справі №911/247/16 по суті, тим більше у справі №910/2263/16 вже прийнято рішення, а відтак клопотання відповідача про зупинення провадження відхиляється судом як необґрунтоване.

24.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали від 25.02.2016 (вх. №6283/16).

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.03.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/247/16 на 15 днів.

У судовому засіданні 24.03.2016 оголошено перерву до 31.03.2016.

29.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №6634/16), згідно якого відповідач заперечив проти позову та вважає його необґрунтованим.

Судове засідання 31.03.2016 не відбулось у звязку з перебуванням судді Антонової В.М. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.04.2016 розгляд справи призначено на 11.04.2016.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 11.04.2016 представник позивача підтримав позов повністю.

Представники відповідача в судове засідання 11.04.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Фортуна-Банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Старпласт" (позичальник) було укладено договір про надання відкличної відновлюваної кредитної лінії №04КЛ/17/2027/ЮР (договір), за умовами якого кредитор зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених ним договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та виконувати інші зобов'язання, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.1.1 договору надання кредиту здійснюється в гривнях окремими частинами (траншами), а у сукупності транші, зі сплатою 25,5 процентів річних.

Згідно п. 1.2 кінцевий термін повернення кредиту - 16.04.2015 (останній день строку користування кредитом)

Пунктом 2.4 договору визначено, що повернення кредиту (траншу) здійснюється шляхом перерахування позичальником коштів на рахунок № 7 (позичковий рахунок). Днем повернення кредиту (траншів) вважається дата зарахування коштів на зазначені позичкові рахунки.

Відповідно до п. 2.5 договору проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом (траншами). Для нарахування процентів застосовуються такі методи визначення кількості днів: для гривні - метод факт/факт виходячи із фактичної кількості днів в у місяці та фактичної кількості 365 (366) днів у році.

Згідно п. 2.8 договору сплата нарахованих процентів проводиться позичальником у валюті траншу щомісячно протягом двох останніх банківських днів поточного місяця та в останній день користування кредитом, шляхом перерахування позичальником коштів на рахунок з обліку нарахованих процентів в гривнях № 7: за перший календарний місяць користування кредитом - за період з дня видачі кредиту по останній календарний день цього місяця (включно); в наступних календарних місяцях - за період з першого числа поточного календарного місяця по останнє число поточного календарного місяця (включно); в останній календарний місяць користування кредитом - за період з першого числа поточного календарного місяця по день, що передує даті повного погашення кредиту(включно). Днем сплати процентів вважається дача зарахування коштів на зазначені в цьому пункті рахунки. Невиконання позичальником зобов'язання щодо сплати процентів може бути підставою для заявления кредитором вимоги про розірвання договору, дострокового погашення кредиту та процентів за період користування кредитом. Невиконання позичальником протягом п'яти робочих днів вимоги кредитора про повернення суми кредиту та/або сплати процентів за його користування, надає кредитору право звернути стягнення на забезпечення.

Відповідно до п. 11.4 договору договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Додатковою угодою №3 до договору сторони погодили, що кінцевий термін повернення кредиту 30.04.2015.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором та 18 04.2014 перерахував на поточний рахунок відповідача кошти в межах ліміту кредитування у розмірі 6 500 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером №68 від 18.04.2014.

Відповідач в свою чергу порушив умови договору в частині оплати відсотків за користування кредитними коштами та повернення суми кредиту, заборгувавши при цьому позивачу 840 102,77 грн оплати по відсоткам та 6 500 000,00 грн основної суми кредиту.

Предметом позову є вимоги про стягнення 6 500 000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 840 102,77 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 2 101 369,86 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 326 052,18 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 000,00 грн штрафу, 415 724,40 грн інфляційних втрат та 135 851,04 грн 3% річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою та частиною третьою ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищезазначене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 500 000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 840 102,77 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи виписками по рахунку відповідача і відповідно підлягають задоволенню.

У звязку з несвоєчасною сплатою відповідачем суми нарахованих процентів, позивач просить стягнути з відповідача за період з 05.05.2015 по 10.12.2015 2 101 369,86 грн пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та за період з 08.01.2015 по 10.12.2015 326 052,18 грн пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Згідно п. 5.1, 5.2 договору при неповернені або несвоєчасному поверненні кредиту, кредитор має право вимагати від позичальника сплати неустойки у вигляді пені, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення; за несплату або несвоєчасну сплату процентів, кредитор має право вимагати від позичальника сплату неустойки у вигляді пені, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи положення вищезазначених норм, суд здійснював розрахунок пені за наступні періоди на визначену за кожним з періодів суму заборгованості:

з 05.05.2015 по 05.11.2015 на суму боргу 6 500 000,00 грн;

з 08.01.2015 по 31.01.2015 на суму боргу 140 773,37 грн;

з 01.02.2015 по 28.02.2015 на суму боргу 281 547,34 грн;

з 01.03.2015 по 31.03.2015 на суму боргу 408 698,02 грн;

з 01.04.2015 по 30.04.2015 на суму боргу 549 471,99 грн;

з 01.05.2015 по 31.05.2015 на суму боргу 685 704,87 грн;

з 01.06.2015 по 30.06.2015 на суму боргу 826 478,84 грн;

з 01.07.2015 по 30.07.2015 на суму боргу 699 328,76 грн;

з 01.08.2015 по 31.08.2015 на суму боргу 558 554,79 грн;

з 01.09.2015 по 30.09.2015 на суму боргу 431 404,11 грн;

з 01.10.2015 по 31.10.2015 на суму боргу 290 630,14 грн;

з 01.11.2015 по 30.11.2015 на суму боргу 154 397,26 грн;

з 01.12.2015 по 10.12.2015 на суму боргу 13 623,29 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, визначені судом суми заборгованості для нарахування пені та періоди, арифметично вірний розмір пені становить 1 827 123,29 грн пені за несвоєчасне повернення основної заборгованості по тілу кредиту за період з 05.05.2015 по 10.12.2015 на суму боргу 6 500 000,00 грн та 232 289,97 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, зокрема 2 591,77 грн за період з 08.01.2015 по 31.01.2015 на суму боргу 140 773,37 грн, 7 999,03 грн пені за період з 01.02.2015 по 28.02.2015 на суму боргу 281 547,34 грн, 20 121,38 грн пені за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 на суму боргу 408 698,02 грн, 27 097,25 грн за період з 01.04.2015 по 30.04.2015 на суму боргу 549 471,99 грн, 34 942,77 грн пені за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 на суму боргу 685 704,87 грн, 40 757,86 грн пені за період з 01.06.2015 по 30.06.2015 на суму боргу 826 478,84 грн, 35 637,03 грн пені за період з 01.07.2015 по 30.07.2015 на суму боргу 699 328,76 грн, 28 096,07 грн пені за період з 01.08.2015 по 31.08.2015 на суму боргу 558 554,79 грн, 18 438,09 грн пені за період з 01.09.2015 по 30.09.2015 на суму боргу 431 404,11 грн, 10 860,81 грн пені за період з 01.10.2015 по 31.10.2015 на суму боргу 290 630,14 грн, 5 583,68 грн пені за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 на суму боргу 154 397,26 грн та 164,23 грн пені за період з 01.12.2015 по 10.12.2015 на суму боргу 13 623,29 грн. Відтак, вимоги про стягнення 2 101 369,86 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту та 326 052,18 грн пені за несвоєчасну сплату процентів підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 827 123,29 грн та 232 289,97 грн відповідно.

Крім того, у звязку з порушенням відповідачем п. 4.3.4 договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 000,00 грн штрафу.

Відповідно до п. 4.3.4 договору позичальник зобовязаний забезпечити сплату процентів в порядку, визначеному в п. 2.8 договору.

Згідно п. 5.5 договору за порушення позичальником зобов'язань, зазначених в п.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 1000 грн за кожне порушення.

Суд встановив, що зазначені в п. 5.5. договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04КЛ/17/2027/ЮР від 18.04.2014 1 000,00 грн за своєю правовою природою є штрафом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов'язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов'язання неналежним способом тощо); б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки погашення нарахованих відсотків за користування кредитом, штраф у розмірі 1 000,00 грн (погоджений сторонами п. 5.5. договору), відповідачем на час прийняття судового рішення не сплачено, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 000,00 штрафу є такою, що підлягає задоволенню судом.

Крім того, у звязку з несвоєчасним виконання зобовязання в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами та повернення кредиту позивачем нараховано загалом 415 724,44 інфляційних втрат та 135 851,04 грн 3% річних, зокрема, на тіло кредиту за період з 05.05.2015 по 10.12.2015 нараховано 247 000,00 грн інфляційних втрат та 117 534,25 грн 3% річних та на суму боргу по непогашеним відсоткам за період з 08.01.2015 по 10.12.2015 нараховано 168 724,40 грн інфляційних втрат та 18 316,79 грн 3% річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період та на суму боргу, визначених судом, а саме з розрахунку за період з 05.05.2015 по 10.12.2015 на 6 500 000,00 грн, з 08.01.2015 по 31.01.2015 на суму боргу 140 773,37, з 01.02.2015 по 28.02.2015 на суму боргу 281 547,34 грн, за період з 01.03.2015 по 31.03.2015 на суму боргу 408 698,02, за період з 01.04.2015 по 30.04.2015 на суму боргу 549 471,99 грн, за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 на суму боргу 685 704,87 грн, за період з 01.06.2015 по 30.06.2015 на суму боргу 826 478,84 грн та за період з 01.07.2015 по 10.12.2015 на суму боргу 840 102,13 грн складає 414 984,00 грн інфляційних втрат та 135 896,18 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 415 724,40 грн інфляційних втрат та 135 851,04 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 414 984,00 грн інфляційних втрат та 135 896,18 грн 3 % річних.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 6 500 000,00 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 840 102,77 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 2 101 369,86 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 326 052,18 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 000,00 грн штрафу, 415 724,40 грн інфляційних втрат та 135 851,04 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 6 500 000,00 грн заборгованості за основною сумою кредиту, 840 102,13 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 1 827 123,29 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 232 289,97 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 000,00 грн штрафу, 414 984,00 грн інфляційних втрат та 135 896,18 грн 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Старпласт» (08363, Київська обл., Бориспільський район, с. Сошників, вул. Іванова, буд. 3; ідентифікаційний код 39020134) на користь Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, буд. 35-В; ідентифікаційний код 26254732) 6 500 000 (шість мільйонів пятсот тисяч гривень) 00 коп. заборгованості за основною сумою кредиту, 840 102 (вісімсот сорок тисяч сто дві гривні) 13 коп. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 1 827 123 (один мільйон вісімсот двадцять сім тисяч сто двадцять три гривні) 29 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 232 289 (двісті тридцять дві тисячі двісті вісімдесят девять гривень) 97 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 000 (одну тисячу гривень) 00 коп. штрафу, 414 984 (чотириста чотирнадцять тисяч девятсот вісімдесят чотири гривні) 00 коп. інфляційних втрат, 135 896 (сто тридцять пять тисяч вісімсот девяносто шість гривень) 18 коп. 3% річних та 149 270 (сто сорок девять тисяч двісті сімдесят гривень) 93 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено: 21.04.2016

Суддя В.М. Антонова