РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016Справа № 910/2448/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Медприлад"
простягнення 1 262 448 грн 96 коп.
Представники:
від позивача: Кузьменко Ю.М. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Медприлад" про стягнення 1 262 249 грн 16 коп. заборгованості за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013, в тому числі: 816 000 грн 20 коп. попередньої оплати та 446 248 грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору № 13-2211-02 від 03.12.2013 не виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки оплаченого товару, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 816 000 грн 20 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 446 248 грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2448/16, розгляд справи призначений на 14.03.2016.

09.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

11.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

14.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли клопотання про доручення документів до матеріалів справи та заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 816 200 грн 00 коп. попередньої оплати та 446 248 грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами.

У судовому засіданні 14.03.2016, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 04.04.2016.

01.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла телеграма з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2015 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 25.04.2016.

25.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 25.04.2016 не з'явився. Розглянувши, подане через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача, клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Крім того, суд зазначає, що строк вирішення спору є обмеженим у відповідності до норм статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 25.04.2016 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поданої 14.03.2016, та просить суд їх задовольнити.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи рекомендації, викладені у пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином суд приймає відповідне збільшення позовних вимог та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 816 200 грн 00 коп. попередньої оплати та 446 248 грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами.

У судовому засіданні 25.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Медприлад" (продавець за договором) укладено договір № 13-2211-02 (далі - договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі товар для інвестиційного проекту "Реконструкція сортопрокатного цеху, 1-й пусковий комплекс (перша черга) ".

Згідно з пунктом 9.4 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 29.12.2014, договір вступає в силу з дати підписання його обома сторонами та скріплення печаткою і діє до виконання сторонами зобов'язань по специфікації № 1 до 31.05.2015, а в частині гарантійних зобов'язань - до повного їх закінчення.

Відповідно до пункту 1.2. договору кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та термін поставки товару визначені в Специфікації № 1, що додається до договору і складає його невід'ємну частину.

У відповідності до пункту 2.1 договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України - гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в Специфікації № 1, згідно з офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакції 2010 року), далі "Інкотермс-2010" і вказується в Специфікації № 1, що додається до договору і складає його невід'ємну частину. Ціна на товар після перерахування грошових коштів по попередній оплаті в бік збільшення зміні не підлягає.

Положеннями пункту 2.3 договору передбачено, що сума договору на момент підписання згідно специфікації № 1 становить 846 000 грн 00 коп., у тому числі ПДВ 20% - 141 000 грн 00 коп.

Згідно з пунктом 3.1 договору умови поставки товару передбачені в Специфікації № 1, що додається до договору і складає його невід'ємну частину, відповідно до "Інкотермс-2010".

Пунктом 3.2 договору датою поставки вважається дата отримання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, іменовані надалі товаросупровідними накладними.

Відповідно до Специфікації № 1 сторонами визначено найменування товару - комплекс ультразвукового очищення та консервації підшипників та ін. деталей, тех. завдання № 79329А-ТХ.

Згідно з пунктом 1 Специфікації № 1 до договору сторонами визначено умови поставки: СРТ - склад покупця, ПАТ "Дніпровський меткомбінат", м. Дніпродзержинськ (Інкотермс-2010).

Умови оплати: 70% - попередня оплата після надання рахунку на попередню оплату; 20% - попередня оплата за повідомленням про готовність товару до відвантаження, після надання рахунку на попередню оплату; 10% - за фактом поставки товару на підставі наданого фактичного рахунку впродовж 5 банківських днів (пункт 3 Специфікації № 1 до договору).

У відповідності з пунктом 5 Специфікації № 1 до договору термін поставки товару визначений протягом 5 календарних днів з моменту здійснення Покупцем 90% попередньої оплати, але не більше 335 календарних днів після перерахування Покупцем першої 70% попередньої оплати.

17.11.2014 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до умов якої у зв'язку із збільшенням вартості товару на 320 000 грн 00 коп. з ПДВ покупець зобов'язується перерахувати на поточний рахунок продавця 224 000 грн 00 коп. з ПДВ (в рахунок 70% попередньої оплати), після надання рахунку на попередню оплату в сумі 224 000 грн 00 коп. з ПДВ. Пункт 4 специфікації № 1 викладено в новій редакції: "Термін виготовлення товару: до 07.12.2014. Продавець направляє покупцю письмове повідомлення про готовність товару до відвантаження не пізніше 10.12.2014".

Пункт 5 специфікації № 1 викладено в новій редакції: "Термін поставки не пізніше 19.12.2014".

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів не господарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 670 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

У відповідності до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору, позивачем на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактур № 105 від 05.12.2013 та № 75 від 18.11.2014 було проведено попередньо оплату на загальну суму 816 200 грн 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи випискам по рахунку позивача за 13.12.2013 та за 11.12.2014, проте відповідач в порушенням умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару, що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів поставки оплаченого позивачем товару за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013.

07.12.2015 позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати № 01/ВН-985 від 04.12.2015, у зв'язку з невиконанням зобов'язання щодо поставки товару за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо поставки товару за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013 у сторонами визначений строк, в останнього виник обов'язок з повернення попередньої оплати у сумі 816 200 грн 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, приймаючи до уваги, що за приписами статей 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оскільки наявними у справі документами підтверджується часткова оплата позивачем вартості товару за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013, враховуючи встановлення факту не виконання відповідачем обов'язку з поставки товару та повернення попередньої оплати за товар на загальну суму 816 200 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення 816 200 грн 00 коп. з відповідача підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 446 248 грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованими за період з 20.12.2014 по 25.01.2016.

Відповідно до частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно з статтею 356 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.2.1 договору сторони погодили, що у разі якщо продавець, отримавши суму попередньої оплати за товар, не передав його у встановлений термін, він зобов'язаний сплатити на користь покупця за весь час користування чужими грошовими коштами відсотки, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми отриманої попередньої оплати за період прострочення

З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 13-2211-02 від 03.12.2013, вимоги позивача про стягнення з відповідача 446 248 грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих за період з 20.12.2014 по 25.01.2016, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Медпромприлад" (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1-Б, ідентифікаційний код 31404002) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (51925, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, буд. 18 Б, ідентифікаційний код 05393043) 816 200 (вісімсот шістнадцять тисяч двісті) грн 00 коп. попередньої оплати, 446 248 (чотириста сорок шість тисяч двісті сорок вісім) грн 96 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами. та 18 936 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять шість) грн 73 коп. витрат по сплаті судового збору у розмірі

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 27.04.2016

Суддя Н.Б. Плотницька