КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Справа№ 910/30063/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Херсонтеплогенерація"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 04.02.2016

у справі № 910/30063/15 (суддя - Домнічева І.О.)

за позовом Приватного підприємства «Херсонтеплогенерація»,

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Оніщенко В.І. - представник (довіреність б/н від 23.07.2015);

від відповідача: Єфременко О.О.- представник (довіреність №14-88 від 18.04.2014),

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Херсонтеплогенерація» (надалі - ПП «Херсонтеплогенерація», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», відповідач) про зобов'язання вчинити дії, а саме, списати нараховані суми пені, інфляційних втрат та 3 % річних, що підлягають стягненню з позивача на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі №923/722/14.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/30063/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, Приватне підприємство «Херсонтеплогенерація» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі № 910/30063/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 Приватному підприємству «Херсонтеплогенерація» поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу прийнято до провадження судовою колегією у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. та призначено розгляд справи на 20.04.2016.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх безпідставними, а судове рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

20.04.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.03.2015 у справі №923/722/14, залишеним без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2015, позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з ПП «Херсонтеплогенерація» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» основний борг у розмірі 714 490,04 грн, пеню у розмірі 215 554,58 грн, інфляційні витрати у розмірі 25 070,05 грн, 3 % річних у розмірі 64 960,67 грн та 20 880,52 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

19.05.2016 Господарським судом Херсонської області було видано наказ про примусове виконання судового рішення у справі №923/722/14.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 30.07.2015 було відкрито виконавче провадження №48270867 з виконання вказаного судового наказу, накладено арешт на майно ПП «Херсонтеплогенерація».

Як вбачається з матеріалів справи, протягом липня-серпня 2015 року боржником було сплачено ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суму основого боргу у розмірі 714 490,04 грн та 20 880,52 грн судового збору, стягнені за рішенням суду, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи платіжних доручень (а.с.37-51).

03.09.2015 ПП «Херсонтеплогенерація» направило ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вимогу №575/01 щодо необхідності списання пені, штрафних і фінансових санкцій, які підлягають стягненню на підставі вищезазначеного рішення суду та у відповідності до положень Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Відповідач на вказану вимогу не відреагував, дій щодо списання з позивача заборгованості не вчинив у зв'язку з чим ПП «Херсонтеплогенерація» звернулося з даним позовом до суду.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для списання спірної заборгованості з відповідача, виходячи з наступного.

14.05.2015 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 14.05.2015 №423-VIII, який набрав чинності 06.06.2015.

Вказаним Законом було внесено зміни, зокрема, до статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», яку доповнено частиною 13 наступного змісту: «Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, предметом регулювання частини 13 статті 18 вказаного Закону є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 по 31.12.2014, та за природний газ, спожитий до 01.01.2014, що залишилася не погашеною станом на 06.06.2015, без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

При цьому, заборгованість за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду) обов`язково підлягає реструктуризації шляхом її розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Разом з цим, вказана реструктуризація можлива виключно за умови погашення в трьохмісячний строк, починаючи з 06.06.2015 заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014, без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду. Тільки після виконання вказаних вище умов може бути списана заборгованість зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій.

Тобто, вказані вище положення Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» мають виконуватися наступним чином та в такі етапи:

1) теплогенеруюча та/або теплопостачальна організація здійснює погашення в трьохмісячний строк, починаючи з 06.06.2015 перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду);

2) теплогенеруюча та/або теплопостачальна організація укладає з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договір реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду);

3) теплогенеруюча та/або теплопостачальна організація списує заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій.

Як правильно встановлено місцевим судом, позивач є теплопостачальним підприємством, що підтверджується Ліцензіями Херсонської обласної державної адміністрації серії АГ №580514, виданої 14.09.2012, та серії АВ №378529, виданої 14.01.2011.

Відповідач сплатив на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суму основної заборгованості у розмірі 714 490,04 грн за природний газ, спожитий до 01.01.2014, за договором купівлі-продажу природного газу №13/3159-БО-33 від 28.12.2012.

Проте, у даному випадку відсутня така умова для списання пені, штрафних та фінансових санкцій, в порядку передбаченому частиною 13 статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», як укладення договору реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 по 31.12.2014. Іншого порядку списання вказаних сум на даний момент чинне законодавство України не містить.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для списання заборгованості зі сплати 215 554,58 грн пені, 64 960,67 грн 3% річних та 25 070,05 грн інфляційних втрат.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Виходячи з положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 06.06.2012 у справі №6-49цс12 та від 24.11.2011 у справі №6-38цс11, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що положення частини 13 статті 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» не поширюють свою дію на спірні правовідносини, а тому місцевий суд дійшов мотивованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/30063/15 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Приватного підприємства «Херсонтеплогенерація» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Херсонтеплогенерація» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/30063/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №910/30063/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/30063/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий