РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/27613/15

За позовом Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал»

до Спільного українсько-французського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-Солсиф»

про визнання правочину недійсним

та за зустрічним позовом Спільного українсько-французського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-Солсиф»

до Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Васильєв В.А. (представник за довіреністю);

від відповідача: Павлік О.М. (представник за довіреністю);

Певнова А.М. (представник за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ДП «Мистецький арсенал» звернулось до суду з позовом до ТОВ СП «Основа-Солсиф» про визнання недійсним одностороннього правочину по зарахуванню зустрічних однорідних вимог, оформленого заявою «Про зарахування зустрічних однорідних вимог» ТОВ СП «Основа-Солсиф» від 01.01.2015 №529.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем від відповідача у жовтні 2015 року отримано заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, якою відповідач зарахував в якості зустрічних однорідних вимог зобов'язання СП ТОВ «Основа-Солсиф» перед ДП «Мистецький арсенал» щодо виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 у справі №910/23709/14 та рішення господарського суду м. Києва від 23.02.2015 у вказаній справі на суму 2817932,68 грн. та зобов'язання ДП «Мистецький арсенал» перед ТОВ СП «Основа-Солсиф» по відшкодуванню вартості невикористаного (втраченого товару) на суму 1434844,92 грн та частково заборгованість за виконані роботи відповідно до п.2 п.2 Меморандуму врегулювання спірних питань між сторонами від 28.0.2012 на суму 4063989,22 грн.

Вказану заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач вважає такою, що не відповідає вимогам ст.203 ГК України та ст.601 ЦК України, оскільки можливе зарахування лише існуючих господарських зобов'язань, підтверджених відповідними господарськими договорами. При цьому у позивача перед відповідачем відсутня заборгованість за договорами Генерального підряду від 27.06.2008 №56/06-б-ДБ/08 та від 21.06.2011 №30-03-11, що підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав від 04.05.2012 та рішеннями судів у справі № 910/23709/14. Крім того Меморандум врегулювання спірних питань між НКММК «Мистецький арсенал» та СП ТОВ «Основа-Солсиф» від 280.2012, на який, як на підставу виникнення зобов'язання позивача зі сплати 4063989,22 грн., посилається відповідач, за своєю правовою природою не є цивільно-правовою угодою, а є лише угодою про наміри, яка не створює для сторін ані прав ані обов'язків. Також вказав, що у позивача відсутні зобов'язання щодо сплати відповідачу вартості невикористаних будівельних матеріалів у сумі 1434844,92 грн., оскільки вказані будівельні матеріали придбавались відповідачем і є власністю відповідача. У позивача відповідно до умов договорів,укладених з відповідачем не виникло зобов'язання щодо оплати вказаних будівельних матеріалів. Крім того, оскільки відповідачем не доведено факту делікту та необґрунтовано розміру завданих збитків, які поніс відповідач у зв'язку порушенням договірних зобов'язань позивачем, відсутні правові підстави для відшкодування відповідачу заподіяних збитків.

На підстав викладеного, враховуючи відсутність господарських зобов'язань у позивача перед відповідачем, просить визнати односторонній правочин по зарахуванню зустрічних однорідних вимог недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що заява про залік від 01.10.2015 №529 відповідає вимогам чинного законодавства, у т.ч. і статті 601 ЦК України, і статті 203 ГК України., оскільки укладений між сторонами Меморандум є цивільно-правовою угодою, відповідно до положень якої у позивача виникло зобов'язання здійснити коригування актів виконаних робіт по Договору генерального підряду № 30-03-11 від 21.06.2011 в сторону збільшення на суму 4063982,22 грн. Оскільки позивачем не було проведено вказаного корегування актів як не було сплачено вказаної суми, відповідачем надіслано позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій зарахувало зобов'язання відповідача перед позивачем на підставі рішення суду в розмірі 2817932,68 грн. та частково, на суму 2817932,68 грн зобов'язання позивача перед відповідачем по відшкодуванню вартості товару, який не був використаний та втрачений з вини замовника та частково заборгованості за виконані роботи за договором генерального підряду № 30-03-11 від 21.06.2011 в розмірі 4063982,22 грн.

Вказана заборгованість є реальною, строк виконання якої настав, у зв'язку з чим заява про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідає вимогам закону.

Крім того відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про зобов'язання ДП «Мистецький арсенал» здійснити корегування актів виконаних робіт до договору генерального підряду № 30-03-11 від 21.06.2011 по влаштуванню рядового покриття міддю головного корпусу та інших мідних елементів покриття , виконанню реставраційних робіт фасадів внутрішнього двору, влаштуванню блискавкозахисту покрівлі в сторону збільшення на 4063982,2 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що умовами Меморандуму, підписаному між сторонами 28.04.2012 передбачено та узгоджено зобов'язання сторін, зокрема з корегування вартості виконаних ТОВ СП «Основа-Солсиф» робіт в сторону збільшення на 063989,22 грн шляхом підписання сторонам скорегованих актів виконаних робіт. Враховуючи те, що ДП «Мистецький арсенал» не виконав зобов'язань, передбачених казаним Меморандумом, просить задовольнити позов та зобов'язати відповідача за зустрічним позовом здійснити вказані корегування актів виконаних робіт.

Також позивачем за зустрічним позовом подано до суду клопотання про проведення судової будівельно-економічної експертизи, на розгляд якої поставити питання щодо відповідності будівельним нормам України в межах твердої договірної ціни вимоги по корегуванню актів виконаних робіт в сторону збільшення на суму 4063989,22 грн. Вказане клопотання судом відхилено з огляду на те, що предметом розгляду вказаної справи є відповідність одностороннього правочину вимогам закону, при цьому розмір заборгованості, який зарахований СП ТОВ «Основа-Солсиф» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог має бути реальним, строк виконання вказаного зобов'язання має бути таким, що настав, а не доводитись в ході розгляду справи висновками судової експертизи. Зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на положеннях підписаного сторонами Меморандуму, при цьому відповідність договірної ціни за договором підряду вимогам будівельних норм не має значення для розгляду вказаної справи, оскільки не впливає ані на тверду договірну ціну за договором, ані на обсяг фактично виконаних підрядником робіт.

ДП «Мистецький арсенал» проти зустрічного позову заперечував, вказуючи на те, що Меморандум не є цивільно-правовою угодою, а є угодою про наміри і не тягне для сторін виникнення будь-яких прав та обов'язків. Крім того, СП ТОВ «Основа-Солсиф» обрано спосіб захисту цивільних прав, який не передбачений нормами чинного законодавства, зобов'язання відповідача здійснити корегування актів виконаних робіт за відсутності у відповідача такого обов'язку є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання. Також заявлена СП ТОВ «Основа-Солсиф» вимога здійснити корегування актів виконаних робіт в сторону збільшення не призведе до поновлення порушеного права позивача в разі її задоволення і не може бути виконана у примусовому порядку. Зазначив, що позивач у випадку порушення його прав щодо неоплати виконаних робіт не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення вартості виконаних проте не оплачених робіт.

На підставі викладеного просив припинити провадження у справі за зустрічним позовом на підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а провадження у справі за зустрічним позовом підлягає припиненню з таких підстав.

Судом встановлено, що СП ТОВ «Основа-Солсиф» надіслало на адресу ДП «Мистецький арсенал» заяву від 01.10.2015 №529 про зарахування зустрічних однорідних вимог. У вказаній заяві СП ТОВ «Основа-Солсиф» вказало, що для виконання будівельних робіт зі створення Національного культурно-мистецького та музейного комплексу «Мистецький арсенал» між сторонами було укладено договори Генерального підряду № 56/06-б-ДБ/08 від 27.06.2008 та № 30-03-11 від 21.06.2011, які не є розірваними, а зобов'язання за якими в повному обсязі не виконані. Зокрема, на виконання вказаних договорів відповідачем було придбано будівельні матеріали, які не було використано з вини замовника, оскільки замовником було припинено фінансування будівництва та призупинено будівельні роботи. Вказані будівельні матеріали на суму 1434844,92 грн було втрачено з вини позивача. Крім того,п.2 п.2 Меморандуму, укладеного між сторонами 28.04.2012, сторони встановили заборгованість позивача за виконані роботи за договором генерального підряду № 30-03-11 від 21.06.2011 в сумі 4063982,22 грн.

У зв'язку з викладеним, відповідач у Заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог заявив про припинення повністю зобов'язання СП ТОВ «Основа-Солсиф» перед ДП «НКММК «Мистецький арсенал» щодо виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 та рішення господарського суду м. Києва від 23.02.2015 у справі №910/23709/14 по оплаті основного боргу в розмірі 2119141,72 грн, 3% річних в розмірі 197898,42 грн, індексу інфляції в розмірі 418819,83 грн., судового збору в розмірі 54717,14 грн, а також судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 27358,57 грн. Всього зараховується 2817932,98 грн. Також частково припиняються зобов'язання ДП «НКММК «Мистецький арсенал» перед СП ТОВ «Основа-Солсиф» щодо оплати 1434844,92 грн по відшкодуванню вартості невикористаного (втраченого) товару, та 4063982,22 грн. заборгованості за виконані роботи. Всього зараховується 2817932,68 грн.

ДП «Мистецький арсенал» вказану заяву отримало 06.10.2015, що підтверджується відтиском вхідного штампу на вказаній заяві та не заперечується представником позивача.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати певним умовам, зокрема бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); бути однорідними, тобто зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду (гроші, однорідні речі); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов'язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов'язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов'язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог (враховуючи зокрема і положення пункту 1 частини 1 статті 211 ЦК України), у момент вчинення такого правочину, тобто у момент реалізації цього правочину суб'єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення (зокрема, направленням такої заяви іншій стороні у зобов'язанні).

Таким чином, надіслання відповідачем вказаної заяви є вчиненням ним одностороннього правочину, спрямованого на припинення зобов'язань сторін.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 27.06.2008 між ДП «Мистецький арсенал» (замовник) та СП ТОВ «Основа-Солсиф» (генеральний підрядник) укладено договір № 56/06-б-ДБ/08 генерального підряду на використання першочергових протиаварійних та відновлювальних робіт зі створення культурно-мистецького та музейного комплексу «Мистецький арсенал», за умовами якого генеральний підрядник зобов'язався власними або залученими силами та засобами виконати комплекс першочергових протиаварійних та відновлювальних робіт та передати в установлений строк замовнику виконані роботи.

Також, між ДП «Мистецький арсенал» (замовник) та СП ТОВ «Основа-Солсиф» (генеральний підрядник) 21.06.2011 укладено договір №30-03-11 Генерального підряду на виконання робіт по проекту першої черги зі створення культурно-мистецького та музейного комплексу «Мистецький арсенал», за умовами якого генеральний підрядник за завданням замовника на свій ризик зобов'язався власними та залученими силами та засобами виконати комплекс робіт та передати в установлений строк замовнику виконані роботи, а замовник зобов'язався надати підряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти належним чином виконані роботи і повністю сплатити вартість виконаних робіт у порядку і розмірах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Вказані договори сторонами виконувались, що не заперечується представниками сторін.

Відповідач у спірній заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог зарахував вимоги СП ТОВ «Основа-Солсиф» щодо оплати 1434844,92 грн по відшкодуванню вартості невикористаного (втраченого) товару, який було придбано відповідачем на виконання вказаних договорів генерального підряду за завданням позивача, та який було втрачено внаслідок припинення зі ініціативою замовника будівельних робіт у зв'язку з відсутністю фінансування.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Нормами статей 839, 840 ЦК України визначено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Як вбачається зі змісту заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2015 невикористані будівельні матеріали було придбано саме СП ТОВ «Основа-Солсиф» на виконання укладених між сторонами договорів генерального підряду, проте не було використано у будівництві.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обов'язку ДП «Мистецький арсенал» сплатити відповідачем вартість вказаного товару (будівельних матеріалів) на суму 1434844,92 грн.

Разом з тим, у постанові Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2015, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.09.2015 у справі № 910/23709/14, предметом розгляду у якій були, зокрема позовні вимоги у зустрічному позові СП ТОВ «Основа-Солсиф» до ДП «Мистецький арсенал» про зобов'язання прийняти в рахунок оплати боргу залишки будівельних матеріалів вартістю 1434844,92 грн., встановлено, що придбаний відповідачем на виконання договорів генерального підряду товар (будівельні матеріали) є власністю СП ТОВ «Основа-Солсиф», на підставі чого СП ТОВ «Основа-Солсиф» відмовлено у вказаному позові. Крім того, вказаною постановою СП ТОВ «Основа-Солсиф» наголошено на праві щодо звернення до суду з відповідним позовом про відшкодування збитків, понесених товариством у зв'язку з припиненням фінансування будівництва об'єкту.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до положень ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Одним з основних елементів доказування у даному випадку є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.

Відтак, на відповідача покладається обов'язок доведення факту заподіяння йому збитків, розміру таких збитків, надання доказів протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між його протиправною поведінкою та заподіяними збитками.

Проте, як встановлено судом, відповідач зазначаючи вказану суму у заяві про зарахування зустрічних вимог в якості збитків, не надав доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому таких збитків, внаслідок неправомірних дій позивача та розміру таких збитків.

Таким чином, відповідачем не надано суду доказів існування у позивача перед відповідачем грошового зобов'язання зі сплати 1434844,92 грн, які СП ТОВ «Основа-Солсиф» зарахувало в якості зустрічних однорідних вимог.

Також, зі змісту спірної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вбачається, що відповідачем здійснено часткове зарахування в якості зустрічних однорідних вимог зобов'язання ДП «Мистецький арсенал» зі сплати заборгованості за виконані роботи за договором генерального підряду № 30-03-11 від 31.06.2011 в сумі 4063982,22 грн. Вказана заборгованість встановлена п.2 п.2 Меморандуму, підписаному між сторонами 28.04.2012.

Судом встановлено, що 28.04.2012 між сторонами підписано Меморандум врегулювання спірних питань між ДП «НКММК «Мистецький арсенал» та СП ТОВ «Основа-Солсиф», п. 2 якого сторони домовились провести корегування договору від 21.06.2011 №30-03-11, шляхом укладення до вказаного договору додаткової угоди про приведення обсягу, видів робіт, договірної ціни та норм витрат мідної стрічки до проектної документації з урахуванням положень законодавчих та нормативно-правових актів. Вартість робіт, що виконані Генеральним підрядником по влаштуванню рядового покриття міддю головного корпусу та інших мідних елементів покриття , виконанню реставраційних робіт фасадів внутрішнього двору, влаштуванню блискавкозахисту покрівлі корегуються сторонами в сторону збільшення на суму, яка на момент підписання цього меморандуму складає 4063989,22 грн. та буде узгоджена сторонами у строк до 01.06.2012 шляхом підписання між сторонами скорегованих актів виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 182 ГК України визначено, що за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Як вбачається зі змісту підписаного між сторонами Меморандуму, вказаний документ не є попереднім договором, оскільки не містить істотних умов основного договору, як не є і окремою цивільно-правовою угодою, яка створює юридичні наслідки для сторін, так як містить лише перелік різних дій сторін без визначення предмету такої угоди, строку її дії, ціни, відповідальності за їх невиконання, та за своєю суттю є угодою про наміри.

У відповідності до положень норм до ч. 6 ст. 182 ГК України, угода сторін про наміри (протокол про наміри тощо) не визнається попереднім договором і не породжує юридичних наслідків.

Крім того статтею 635 ЦК України встановлено, що договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Отже, угоди про наміри, протоколи про наміри тощо не є договорами і не породжують зобов'язання укласти у майбутньому основний договір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Меморандум, підписаний сторонами 28.04.2012, не є цивільно-правовою угодою, оскільки в зазначеному правочині не має передбачених ст. 638 Цивільним кодексом України та ст. 180 Господарським кодексом України істотних умов, які є обов'язковими для усіх договорів, як і не є попереднім договором, оскільки не містить визначення предмету угоди, строку її дії та ціни, а фактично є лише угодою про наміри, яка не породжує ані прав, ані обов'язків для сторін, оскільки в ньому закріплені наміри сторін, які зафіксовані як перелік лише можливих дій сторін в майбутньому.

Тобто, необхідною умовою для виникнення зобов'язань сторін щодо вчинення певних дій, (сплати грошових сум, тощо), є добровільне виконання сторонами власних намірів, викладених у такому меморандумі, зокрема підписання додаткової угоди, проведення відповідних звірок, корегувань тощо. При цьому вказані дії, в силу положень ст.635 ЦК України та ст. 182 ГК України, не є для сторін обов'язковими, і їх невиконання не тягне за собою жодних негативних наслідків для сторін.

Аналогічної думки щодо правової природи вказаного Меморандуму дійшов і Київський апеляційний господарський суд у постанові від 07.07.2015 у справі № 910/23709/14.

Отже, враховуючи те, що положення Меморандуму не встановлюють для ДП «Мистецький арсенал» обов'язку сплатити на користь СП ТОВ «Основа-Солсиф» заборгованість за виконані роботи в сумі 4063982,22 грн., а відповідачем не надано жодних інших доказів вказаної заборгованості, суд приходить до висновку про недоведеність вказаної заборгованості у позивача перед відповідачем.

Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно до Акта зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, від 04.05.2012, підписаного обома сторонами, сальдо взаємних розрахунків за виконані роботи згідно договору генерального підряду від 27.06.2008 №56/06-б-ДБ/08 дорівнює нулю. Також, згідно наданої позивачем виписки по кртці рахунку 631 по контрагенту СП ТОВ «Основа-Солсиф», станом на 23.10.2015 заборгованість ДП «Мистецький арсенал» перед відповідачем за договором № 30-03-11 від 21.06.2011 відсутня.

Таким чином, враховуючи те, що матеріалами справи не доведено, а відповідачем не надано суду доказів існування у позивача перед СП ТОВ «Основа-Солсиф» грошових зобов'язань зі сплати відшкодування вартості товару, що не був використаний та втрачений з вини замовника в розмірі 1434844,92 грн та вартості виконаних, проте неоплачених позивачем будівельних робіт, суд приходить до висновку про відсутність у позивача перед відповідачем на час направлення спірної заяви вказаних грошових зобов'язань, щодо яких відсутній спір та строк виконання яких настав.

Частиною 1 ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки відповідачем не доведено факту наявності заборгованості ДП «Мистецький арсенал» перед СП ТОВ «Снова-Солсиф» у розмірі 2817932,68 грн. станом на час звернення відповідачем із вказаним правочином, настання строків оплати вказаної суми, що було б підставою для зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов'язання зустрічним зарахуванням суд приходить до висновку, що заява про арахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2015 №529 не відповідає вимогам ст..601 ЦК України та ст..203 ГК України, що є підставою для визнання вказаного правочину недійсним.

Разом з тим суд зазначає, що предметом розгляду вказаної справи є встановлення дотримання відповідачем вимог закону щодо вчинення одностороннього правочину по зарахуванню зустрічних однорідних вимог, станом на момент вчинення такого правочину, а не встановлення такої заборгованості у судовому порядку, що може бути предметом окремого судового розгляду. Так, відповідач не позбавлений права і можливості звернутись до суду з відповідними позовами про стягнення з позивача збитків, заподіяних неналежним виконанням договору підряду, чи стягнення заборгованості за виконані будівельні роботи у випадку наявності такої заборгованості. При цьому в межах розгляду таких справ підлягає встановленню наявність факту заподіяння збитків, їх розмір, обсяг виконаних та неоплачених будівельних робіт.

Провадження у справі в частині зустрічного позову підлягає припиненню з таких підстав.

Предметом зустрічного позову є вимога СП ТОВ «Основа-Солсиф» щодо зобов'язання ДП «Мистецький арсенал» здійснити корегування актів виконаних робіт до договору генерального підряду № 30-03-11 від 21.06.2011 по влаштуванню рядового покриття міддю головного корпусу та інших мідних елементів покриття, виконанню реставраційних робіт фасадів внутрішнього двору, влаштуванню блискавкозахисту покрівлі в сторону збільшення на 4063982,2 грн. відповідно до положень підписаного між сторонами Меморандуму від 28.04.2012.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Вищезазначеними нормами не передбачено такого способу захисту прав, як зобов'язання здійснити корегування актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, корегування актів виконаних робіт, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем за зустрічним позовом вимога про зобов'язання відповідача здійснити корегування актів виконаних робіт за договором генерального підряду (які за своєю природою є документами, що лише підтверджують виконання певних робіт за договором) не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Крім того, за статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За приписами статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Отже, зобов'язання відповідача здійснити корегування актів виконаних робіт не тільки суперечить встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а також є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Враховуючи те, що, як встановлено судом вище, підписаний сторонами Меморандум не є господарським договором, та не тягне за собою для сторін жодних обов'язків, спір про зобов'язання здійснити корегування вже підписаних актів приймання виконаних робіт поза межами укладених між сторонами договорів не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Згідно п.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи викладене, провадження у справі за зустрічним позовом підлягає припиненню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним односторонній правочин по зарахуванню зустрічних однорідних вимог, оформлений заявою «Про зарахування зустрічних однорідних вимог» ТОВ СП «Основа-Солсиф» від 01.01.2015 №529.

Стягнути з Спільного українсько-французського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-Солсиф» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 17; ідентифікаційний код 20057315) на користь Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» (01010, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 10-12; ідентифікаційний код 33403498) витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Провадження у справі за зустрічним позовом Спільного українсько-французського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Основа-Солсиф» до Державного підприємства «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький арсенал» припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 04.04.2016

Суддя Я.В. Маринченко