РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016Справа №910/2748/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

До Комунального підприємства «Київпастранс»

Про стягнення 14 560,07 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Руденко Д.В. представник за довіреністю № 5 від 01.01.16.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - відповідач) про стягнення 14 560,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем в порядку статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.16. порушено провадження у справі № 910/2748/16 та призначено її до розгляду на 09.03.16.

В судовому засіданні 09.03.16. представником відповідача було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Комунальне підприємство «Київпастранс» проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.16. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 12.04.16.

В судовому засіданні 12.04.16. представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 12.04.16. не з'явився, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/2748/16.

В судовому засіданні 12.04.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.12. між позивачем (Страховиком) та ОСОБА_2 (Страхувальником) було укладено Договір № 024497 добровільного страхування наземного транспорту (далі - Договір), відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки Toyota RAV4, д.р.н. НОМЕР_2.

19.09.12. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в місті Києві по бульвару Шевченка, автомобіль марки Toyota RAV4, д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № 9077778 про ДТП Державтоінспекції МВС України.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм тролейбуса ЛАЗ, бортовий номер НОМЕР_3, вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 08.11.12. в адміністративній справі № 2610/23149/2012, провадження № 3/2610/8009/2012.

20.09.12. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про страхову подію.

Відповідно до Звіту № 3430 від 07.12.12. про оцінку автомобіля Toyota RAV4, д.р.н. НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Toyota RAV4, д.р.н. НОМЕР_2 склала 16 465,67 грн.

Вказаний звіт складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Легіон», яка має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 11679/11, виданого ФДМ України 15.04.11.

При цьому, сума по рахунку-фактурі № від 08.02.13. (15 460,07 грн., який було використано позивачем в страховому акті № 602-12-UA) є меншою, ніж сума по звіту № 3430 від 07.12.12.

На підставі страхового акту № 602-12-UA позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 14 560,07 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 4015 від 15.05.13. на суму 1 000,00 грн., № 3494 від 20.03.13. на суму 4 560,07 грн., № 4072 від 17.05.13. на суму 2 000,00 грн., № 4038 від 16.05.13. на суму 1 000,00 грн., № 4132 від 21.05.13. на суму 2 000,00 грн., № 4115 від 20.05.13. на суму 2 000,00 грн., № 4089 від 18.05.13. на суму 2 000,00 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Крім того, відповідно до пункту 22.1. ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом статті 34 вказаного Закону розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром, визначення яких містяться в пункту 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.98. №8 та Положенні щодо укладення угоди на проведення експертної оцінки майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 08.01.98. № 16.

Стосовно доводів відповідача, викладених в письмовому відзиві, то суд відзначає, що згідно з листом Верховного Суду України від 19.07.11. "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування", визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

Жодних заперечень чи скарг від Страхувальника не надходило, отже сума, визначена позивачем, була прийнята та погоджена Страхувальником.

З огляду на викладене, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в межах суми 14 560,07 грн.

Судом встановлено, та відповідачем підтверджено, що тролейбус ЛАЗ, бортовий номер НОМЕР_3, належить на праві власності відповідачу.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3, який керував тролейбусом ЛАЗ, бортовий номер НОМЕР_3,, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 560,07 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код 22945712) 14 560 (чотирнадцять тисяч п'ятсот шістдесят) грн. 07 коп. - страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.16.

Суддя Т.М. Ващенко