ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016р. справа№ 914/658/16

за позовом: публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград Львівська область

про стягнення 9 688 567,54 грн.

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - представник

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про стягнення 9 171 013,09 грн. інфляційних втрат та 517 554,45 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 29.03.2016р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 29.03.2016р. та 12.04.2016р.

В судових засіданням представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях по суті спору.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд встановив наступне:

30.09.2011р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (позивачем) та комунальним підприємством «Червоноградтеплокомуненерго» (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №14/2511/11, за умовами якого позивач зобовязався передати у власність відповідача природний газ, ввезений на митну територію України або природний газ, видобутий на території України, а відповідач взяв на себе зобовязання приймати та оплачувати природний газ на умовах цього договору.

Так, рішеннями господарського суду Львівської області, які набрали законної сили від 25.05.2013р. у справі №914/1322/13 та від 07.04.2014р. у справі №914/815/14, судами вже було встановлено, що на виконання умов вищенаведеного договору позивач передав, а відповідач прийняв газ на загальну суму 19 734 362,00грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2011р. на суму 1 514 647,46 грн., від 30.09.2012р. на суму 44 766,66 грн., від 31.10.2012р. на суму 2 750 769,20 грн., від 30.11.2012р. на суму 6 260 002,86 грн. та від 31.12.2012р. на суму 9 164 175,82 грн.

Крім того, судами першої інстанції, у звязку з порушенням з боку відповідача строків оплати за поставлений газ було стягнуто основний борг та нараховані проценти річних та інфляційних включно до 29.01.2014р.

Вказані рішення господарського суду оскаржені у встановленому законом порядку не були та набрали законної сили.

Однак, як стверджує позивач у даній справі, незважаючи на винесені господарським судом Львівської області рішення у вищезгаданих справах, яким КП «Червоноградтеплокомуненерго» було зобовязано сплатити на користь позивача суму основного боргу в розмірі 12 647 528,50 грн., відповідач й далі продовжував прострочувати оплату присудженої суми заборгованості.

Відтак, з огляду на вищенаведене за період протермінування з 30.01.2014р. по 30.06.2015р. позивачем було здійснено нарахування відповідачу на несплачену в цей період суму основного боргу 517 554,45 грн. 3% річних та 9 171 013,09 грн. інфляційних втрат, які просить стягнути з останнього в судовому порядку.

У своєму відзиві на позов відповідач вимоги позивача не визнає, оскільки як зазначає підприємство не мало змоги оплачувати у спірний період основний борг тому, що здійснює свою діяльність на одноставкових сезонних тарифах, а в між опалювальний період поступають незначні кошти. Крім того, відповідач наголошує, що тарифи на теплову енергію, що діяли у період виникнення заборгованості не покривали фактичних витрат на виробництво енергії, в результаті чого виникла різниця в тарифах для бюджетних та інших споживачів.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення повністю. При цьому, суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

В силу приписів статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору №14/2511/11 від 30.09.2011р.

В силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судом зясовано, що рішеннями Господарського суду Львівської області які набрали законної сили від 25.05.2013р. у справі №914/1322/13 та від 07.04.2014р. у справі №914/815/14 були задоволені позовні вимоги позивача у даній справі та стягнуто з КП «Червоноградтеплокомуненерго» за порушення умов договору №14/2511/11 від 30.09.2011р. (що є обєктом розгляду даної справи) суму основного бору у розмірі 12 647 528,50 грн., інфляційні втрати та 3% річних (включно до 29.01.2014р).

Судом, в ході розгляду даної справи було встановлено, що відповідач, починаючи із 25.05.2013р. ( з прийняттям рішення у справі №914/1322/13), а в подальшому і з прийняттям рішення господарським судом Львівської області від 07.04.2014р. - здійснював прострочення сплати основного боргу присудженого до стягнення в розмірі 12 647 528,50 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тому, відповідно до індексів інфляції встановлених НБУ з січня 2014р. по червень 2015р. включно інфляційне збільшення суми боргу становить 9 171 013,09 грн. Вказаного факту не заперечує й сам відповідач, однак покликається на обєктиві обставини виникнення такої заборгованості.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до цієї норми сума заборгованості у вигляді трьох процентів річних за період з 30 січня 2014 року по 30 червня 2015 року становить 517 554,45 грн.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позов стосовно того, що спірна заборгованість (інфляційні та проценти річних) виникла не з вини самого відповідача, а з обєктивних обставин, зокрема через те, що тарифи на теплову енергію, що діяли у період виникнення заборгованості не покривали фактичних витрат на виробництво енергії, в результаті чого і виникла різниця в тарифах для бюджетних та інших споживачів.

Так, згідно приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кожна сторона, згідно ст.193 ГК України, повинна вжити усіх заходів,

необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.(ст. 625 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, суд звертає увагу відповідача на те, що сторони підписавши договір про постачання природного газу від 30.09.2011р. №14/2511/11 взяли на себе весь комплекс взаємних зобовязань включаючи і відповідальність за порушення умов договору (в даному випадку щодо своєчасної оплати за поставлений товар).

Отже, сума заборгованості КП «Червоноградтеплокомуненерго» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» становить 9 171 013,09 грн. інфляційних втрат та 517 554,45 грн. 3% річних.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,82,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (адреса: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Промислова, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 517 554,45 грн. 3% річних, 9 171 013,09 грн. інфляційних втрат та 145 328,51 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 26.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.04.2016р.

Суддя Юркевич М. В.