ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.2016 Справа № 905/3652/15

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Філімонової О.Ю., суддів: Сажневої М.В., Ніколаєвої Л.В. розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2

про стягнення заборгованості з договором № б/н від 10.10.2013 р. у розмірі 22089,86грн., з яких: 6500,00грн. - заборгованість за кредитом; 6610,05грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7634,31грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 1345,50грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Представники сторін:

від позивача: не явився

від відповідача:не явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2 про стягнення заборгованості з договором № б/н від 10.10.2013 р. у розмірі 22089,86грн., з яких: 6500,00грн. - заборгованість за кредитом; 6610,05грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7634,31грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 1345,50грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим нараховує до стягнення штрафні санкції.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526,527, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1,15,49,54-57,64 Господарського процесуального кодексу України.

18.02.2016р. позивач через канцелярію суду надав додаткові документи по справі.

Судове засідання було призначено на 22.02.2016 року в судовому засіданні суд дійшов висновку про необхідність формування колегіального складу суду для подальшого розгляду справи №905/3652/15.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.02.2016р. справу №905/3652/15 було прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 19.04.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2016р. визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Філімонова О.Ю., судді Сажнева М.В., Ніколаєва Л.В.

В судове засідання 19.04.2016 року представник позивача не явився, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі та додаткові документи, які залучені до матеріалів справи, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судові засідання не явився.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши надані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" було підписано заяву про приєднання до послуг та правил надання банківських послуг.

З підписанням вищевказаної заяви клієнт погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Своїм підписом клієнт приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, ОСОБА_2 - договорі банківського обслуговування в цілому.

Відповідно до п.3.2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, викладених в п.3.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт є сумою грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишку грошових коштів на його поточному рахунку. За змістом п.п.3.2.1.1.1 кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах ліміту в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди. За довідкою № 08.7.0.0.0/39 від 04.12.2015р. клієнту встановлено кредитний ліміт в наступних розмірах: 11.10.2013р.- 1000,00 грн., 16.10.2013р.- 1500,00 грн. , 23.10.2013р.- 6500,00 грн., 01.03.2014 р.- 6500,00 грн., 02.03.2014р.- 0.00 грн., 13.10.2014р. - 0.00 (а.с. - 32).

Встановлення кредитних лімітів відповідачем не спростовується, тому суд виходить з того, що сторони домовилися про встановлення зазначених лімітів і договір в цій частині є укладеним.

Здійснення платежів клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту провадиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, в формі заяви про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів та відбитку печатки (п.3.2.1.1.8).

Пунктом 3.2.1.2.2. визначений перелік обов'язків клієнта, серед яких - сплатити відсотки за весь час користування кредитом (п.п.3.2.1.2.2.2), здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом - період часу не більше 35 днів, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку (п.п.3.2.1.2.2.3, 3.2.1. 1.11).

За змістом п.3.2.1.2.2.8 , клієнт доручає банку списувати грошові кошти зі всіх своїх поточних рахунків, відкритих як на момент початку обслуговування банком ліміту клієнта, так і відкритих після цього, в валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до підпункту 4 п.3.2.1.2.1.4 за рахунок грошових коштів, які надійшли на поточний рахунок клієнта, в першу чергу здійснюється погашення заборгованості за відсотками, розрахованими відповідно до п.п.3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2.

Порядок розрахунку відсотків встановлений п.п.3.2.1.4.1.1, 3.2.1.4.1.2 Умов та правил надання банківських послуг. Так, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25 числа поточного місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню),якщо дебетове сальдо утворилося з 1 по 20(включно) числа поточного місяця або 25 числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо утворилося 21 -го до кінця поточного місяця, розрахунок відсотків здійснюється за процентної ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню. В разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.

Згідно з п.3.2.1.4.4. клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

За умовами п.3.2.1.4.1.3, при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до п.3.2.1.5.1 , при порушенні клієнтом будь-якого зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, строків повернення кредиту, винагороди, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, в % річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. При цьому, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачений п.3.18.5.1-3.18.5.3 здійснюється протягом 3 років від дня, коли зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п.3.18.5.4 Умов та правилами надання банківських послуг).

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов'язані з овердрафтовим кредитуванням рахунку відповідача та підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.345-346 ГК України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг на підставі заяви про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів та відбитку печатки позивачем здійснювалось кредитування рахунку відповідача.

З огляду на неналежне виконання клієнтом взятих на себе зобов'язань, банк звернувся до клієнта з претензією №31010КTS2S05D від 24.11.2015р., в якій повідомив про наявність станом на 24.11.2015р. заборгованості за тілом кредиту в 7500,00грн., простроченої заборгованість за відсотками в розмірі 7542,60 грн., заборгованість з комісії за користуванням кредитом у розмірі 1287,00 грн., заборгованість з пені у розмірі 8482,28 грн. Зазначена претензія залишена клієнтом без відповіді та задоволення, доказів протилежного під час судового розгляду справи №905/3652/15 не надано.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг на підставі заяви про приєднання до послуг та правил надання банківських послуг позивачем здійснювалось кредитування рахунку відповідача. Проте, починаючи з 03.02.2014 року дебетове сальдо на вказаному рахунку клієнтом обнулено не було.

Як зазначає позивач, станом на 01.12.2015 року у клієнта наявна заборгованість за кредитом в сумі 6500,00 грн., заборгованість за процентам в сумі 6610,05грн., заборгованості за комісією в сумі 1345,50 грн.

На вимогу суду позивачем до матеріалів справи №905/3652/15 надані документи первинного бухгалтерського обліку (виписки з відповідних рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України), які відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують наявність у відповідача заборгованості за вищевказаними сумами.

Отже, беручи до уваги, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6500,00грн., заборгованість за процентам в сумі 6610,05грн., заборгованості за комісією в сумі 1345,50грн. є правомірними та доведені належним чином, вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов'язань у відносинах суб'єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Позивачем на підставі Умов та правил надання банківських послуг позивачем нараховано до стягнення пеню за прострочення грошових зобов'язань загальною сумою 7634,31 грн.

За змістом позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Суд, перевіривши арифметичний розрахунок заявленої до стягнення пені, нарахованої, на відсотки зі сплати кредиту (за період з 21.02.2014р. по 13.04.2014р.) в сумі 187,41 грн. дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

За змістом ст. 54 ГПК України позивач зобов'язаний обґрунтувати розрахунок сум, що стягуються. Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона зобов'язана довести ти обставини, на які вона посилається, як на підставу позову.

Суд також зазначає, про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за кредитом та відсотками, нарахованої після 14.04.2014 року суд виходить з наступного. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" запроваджено антитерористичну операцію на території України. Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Зі змісту ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Згідно зазначеного Закону райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", приписів Закону України "Про боротьбу з тероризмом", керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 7.04.2014 року.

Згідно Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначені заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, а саме накладено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями, на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, на примусову реалізацію предметів іпотеки, особливий порядок перереєстрації суб'єктів, тощо. Таким чином, Держава гарантувала визначеним вище суб'єктам пільгові умови виконання зобов'язань, пов'язані із звільненням від відповідальності за порушення зобов'язань, визначених законом.

Згідно витягу з ЄДРЮФОП місцем реєстрації та місцем знаходження відповідача є місто Донецьк. Інформації щодо зміни місцезнаходження та проведення підприємницької діяльності відповідачем в іншому місці суду не надано.

30.10.2014 року розпорядженням № 1053-р Кабінет Міністрів України на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло місто Донецьк.

Розпорядженням від 5.11.2014 року № 1079-р Кабінет Міністрів України зупинив дію зазначеного вище розпорядження.

Проте, відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту, суд виходить з того, що згідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" завданням суду при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права є забезпечення кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Гарантоване Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право бути звільненим від відповідальності за невиконання зобов'язань щодо повернення кредиту не може бути ілюзорним.

За змістом п.39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. по справі "Серявін та інші проти України", будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, якою це право встановлено, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Згідно із ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. рішення Європейського суду є джерелом права для національних судів. Враховуючи викладене та принцип верховенства права, закріплений ст.8 Конституції України, суд вважає, що незабезпечення державними органами передумов виконання Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" порушує той самий "справедливий баланс" та не може бути підставою для відмови в захисті прав відповідача судом.

Враховуючи викладене, Наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, Закон України "Про боротьбу з тероризмом",суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", а також враховуючи недоведеність розрахунку пені за комісією, суд відмовляє в задоволені вимог щодо стягнення пені , нарахованої в період проведення антитерористичної операції (з 14.04.2014 року по теперішній час).

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 611, 612, §2 Глави 71 Цивільного кодексу України, ст.4 Законом України "Про судовий збір", Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Законом України "Про боротьбу з тероризмом", ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 9 Закону України „ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні ", ст.ст.1, 4, 21-22, 28, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85,115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (84173, АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитом в сумі 6500,00 грн., заборгованість за відсоткам в сумі 6610,05 грн., заборгованості за комісією в сумі 1345,50 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 187,41 грн., судовій збір в сумі 1218,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.Ю. Філімонова

Суддя М.В. Сажнева

Суддя Л.В. Ніколаєва

Дата складання повного тексту рішення 25.04.2016 року.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи

1-позивачу

1-відповідачу