РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/3174/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК"

до 1) Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ"

2) Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ"

про визнання припиненими правовідносин та зобов'язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Просенюк С.М. за довіреністю № б/н від 01.02.2016

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" (відповідач-1) та Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" (відповідач-2) про визнання припиненими правовідносин та зобов'язання вчинити дії, судові витрати просило покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі № 910/15419/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 у справі № 910/15419/14, були встановлені обставини стосовно того, що Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" було належним чином проведено зарахування зустрічних однорідних вимог 11.03.2014 на суму 75 560 958,90 грн., яка була сумою заборгованості останнього перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" на вказану дату по Кредитному договору №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року (далі - Кредитний договір), та, відповідно встановлено, що нарахування подальших платежів після 11.03.2014 є безпідставним, у зв'язку з чим було відмовлено у задоволені позову Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" до Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" про стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 81 800 134,49 гривень.

Зважаючи на встановлені у справі № 910/15419/14 обставини, позивач стверджує, що його зобов'язання перед відповідачем-1 по Кредитному договору виконані та є припиненими з 11.03.2015. Відповідно, оскільки застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання, то право застави за Договором застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (далі - Договір застави), який був укладений в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, є теж припиненим з 11.03.2014. Втім не зважаючи на те, що право застави є припиненим, з Державного реєстру обтяжень рухомого майна не вилучено запис № 13658126, за яким обтяжено предмет застави за Договором застави та відповідачами не здійснені необхідні заходи щодо припинення обтяження згідно Договору застави у відповідності до ст. 43, 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 порушено провадження у справі № 910/3174/16 та призначено розгляд справи на 14.03.2016 о 12:40 год.

09.03.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

14.03.2016 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити представника в судове засідання через велику навантаженість.

В судове засідання, призначене на 14.03.2016, представники позивача та відповідача-2 з'явилися.

В судове засідання, призначене на 14.03.2016, представник відповідача-1 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 14.03.2016 через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, призначеному на 14.03.2016, судом розглянуте та відхилене клопотання відповідача-1, подане 14.03.2016 через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні, призначеному на 14.03.2016, подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині вимог до відповідача-2, вказуючи, що він, як реєстратор, виконує механічну функцію по внесенню та виключенню до/з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження, при цьому припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру здійснюється на підставі заяви про припинення обтяження, що надається обтяжувачем, який несе відповідальність у разі невиконання відповідного обов'язку. Відзив залучено до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 14.03.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 14.03.2016 проти заявлених позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 14.03.2016 в судовому засіданні.

Враховуючи положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 14.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 відкладено розгляд справи на 28.03.2016 об 11:30 год.

В судове засідання, призначене на 28.03.2016, представники позивача та відповідача-2 з'явилися.

В судове засідання, призначене на 28.03.2016, представник відповідача-1 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 26.02.2016 та від 14.03.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 28.03.2016 подав пояснення на відзив та уточнення до позовної заяви, зокрема, зазначив про правомірність позовних вимог до відповідача-2; не заперечив, щоб судові витрати були покладені на відповідача-1; повідомив суд, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49163763 від 14.03.2016 підтверджено, що станом на 14.03.2016 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не внесено запис про припинення обтяження №13658126 (контрольна сума: Д3Д9Е093ЕЕ). Пояснення на відзив та уточнення до позовної заяви залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 28.03.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав з урахуванням пояснень на відзив та уточнень до позовної заяви, поданих 28.03.2016 в судовому засіданні.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 28.03.2016 проти заявлених позовних вимог в частині вимог до відповідача-2 заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 14.03.2016 в судовому засіданні.

Враховуючи положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 28.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 відкладено розгляд справи на 11.04.2016 об 11:10 год.

07.04.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів, зокрема, відповідних судових рішень та практики Верховного Суду України при вирішенні аналогічних спорів.

В судове засідання, призначене на 11.04.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 11.04.2016, представник відповідача-1 не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями № 452, № 746, № 116.

В судове засідання, призначене на 11.04.2016, представник відповідача-2 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, з огляду на присутність в попередньому судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 28.03.2016 та розпискою сторін про відкладення розгляду справи на 11.04.2016 об 11:10 год.

Відповідно до абз. 1 п.п. 3.9.2 п.п. 3.9 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 11.04.2016 без участі представників відповідача-1 та відповідача-2, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав з урахуванням пояснень на відзив та уточнень до позовної заяви, поданих 28.03.2016 в судовому засіданні.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем-1 суду не подано.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" звернулося до Господарського суду міста Києва з наступними позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" (відповідач-1) та Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" (відповідач-2) (з урахуванням пояснень на відзив та уточнень до позовної заяви, поданих 28.03.2016 в судовому засіданні):

- визнати припиненими з 11.03.2014 року зобов'язання Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" (01034, місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7; ідентифікаційний код 25635581) перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573) по Кредитному договору №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року в сумі 75 560 958,90 гривень;

- визнати припиненим права застави з 11.03.2014 року по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року, що укладений між Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" (01034, місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7; ідентифікаційний код 25635581) та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573);

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573) подати держателю, реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву, за якою припинити обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що внесене за реєстраційним записом №13658126 (контрольна сума: Д3Д9Е093ЕЕ) по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" /ідентифікаційний код: 25635581; місцезнаходження: 01034. місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7/; обтяжене рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області /детальний опис обладнання наведений у додатку № 1, що є невід 'ємною частиною договору застави/);

- зобов'язати Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" (04053, місто Київ, вулиця Артема, будинок 73; ідентифікаційний код 39787008) вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження за реєстраційним записом №13658126 (контрольна сума: Д3Д9Е093ЕЕ) по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" /ідентифікаційний код: 25635581; місцезнаходження: 01034. місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7/; обтяжене рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області /детальний опис обладнання наведений у додатку № 1, що є невід 'ємною частиною договору застави/).

Відповідності до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання права, припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом про визнання зобов'язань за Кредитним договором №1-0033/13/11-КГ від 25.04.2013 року припиненими на підставі статті 601 ЦК України, про визнання припиненим права застави за Договором застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року на підставі частини 1 статті 593 ЦК України, оскільки відповідачами ці факти не визнаються.

За приписами статті 601 ЦК України, частини 1 статті 593 ЦК України припинення зобов'язання та права застави відповідно презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання зобов'язань та права застави припиненим не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності прав і обов'язків сторін, слід дійти висновку про те, що в разі невизнання відповідачами вищевказаних прав позивача, такі права підлягають захисту судом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04.02.2015 № 6-243цс14.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач-1 в судові засідання не з'явився, належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог суду не надав та не надіслав.

Відповідач-2 заперечував проти задоволення позовних вимог в частині вимог до відповідача-2.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

25.04.2013 між Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" (позивач, позичальник) та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (відповідач-1, кредитор) був укладений Кредитний договір №1-0033/13/11-КЬ, до якого 13.09.2013 був укладений Договір про внесення змін № 1 (далі - Кредитний договір, Договір про внесення змін).

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін) максимальна заборгованість позичальника не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 110 000 000,00 гривень.

Згідно п. 1.4 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін) кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється до 24.11.2014.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін) був встановлений графік повернення кредитних коштів, згідно якого починаючи з 31.01.2014 відбувається зменшення ліміту шляхом щомісячного погашення 10 000 000,00 гривень.

Відповідач-1 (кредитор) на виконання умов Кредитного договору надав позивачу (позичальнику) кредитні кошти в загальному розмірі 95 000 000,00 гривень.

Позивач 30.01.2014 та 27.02.2014 відповідно до встановленого у п. 1.5 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін) графіку сплатив суму кредиту в загальному розмірі 20 000 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.5.1.1 Кредитного договору передбачено, що дострокове погашення кредиту має наслідком позачергове зменшення суми кредитного ліміту без укладення будь-якого договору про внесення змін до Кредитного договору, а відповідно до п. 5.2.2.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний не менше ніж за 2 робочих дні повідомляти кредитора, із зазначенням дати та суми, про намір здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом.

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" (відповідач-1) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" (позивач) про стягнення 81 800 134,49 грн. на підставі Кредитного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі № 910/15419/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 у справі № 910/15419/14, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" відмовлено повністю у зв'язку з відсутністю заборгованості Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" за Кредитним договором у розмірі 81 800 134,49 грн. Вказані судові рішення набрали законної сили.

При цьому вказаними судовими рішеннями у справі № 910/15419/14 встановлено, що факт здійснення переуступки по Договору банківського рахунку №1-53800/243803 від 07.12.2012 та зарахування зустрічних однорідних вимог вказує на повне дострокове погашення Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" 11.03.2014 заборгованості по поверненню кредитних коштів та заборгованості за нарахованими процентами по Кредитному договору у розмірі 75 560 958,90 грн., нарахування подальших платежів за Кредитним договором після 11.03.2014 є безпідставним.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших спорів, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підпункт 2.6 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" визначає, що не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Хоча фактам, встановленим іншими судовими рішеннями, крім зазначених у статті 35 ГПК, й не надано преюдиціального значення для господарських судів, але вони мають враховуватися судами у розгляді справ з урахуванням загальних правил статті 43 названого Кодексу щодо оцінки доказів. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

У рішенні від 25.07.2002 по справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі № 910/15419/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 у справі № 910/15419/14, які набрали законної сили, є преюдиціальними у процесі розгляду даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено вищевказані обставини.

Згідно частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України ).

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Наведена норма кореспондується зі статтею 526 ЦК України.

Згідно статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зважаючи на вимоги наведених правових норм та обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 910/15419/14, правовідносини за Кредитним договором №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року, а саме зобов'язання позивача перед відповідачем-1 в сумі 75 560 958,90 грн. є припиненими з 11.03.2014.

З огляду на наведене, вимоги позивача про визнання припиненими з 11.03.2014 року зобов'язання Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" по Кредитному договору №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року в сумі 75 560 958,90 гривень визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно статті 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заставу", заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 4 Закону України "Про заставу", предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 25.04.2013 між Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" (позивач, заставодавець) та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (відповідач-1, заставодержатель) був укладений Договір застави №1-0152/13/11-ZS (далі - Договір застави).

Згідно п. 1.2 Договору застави предметом застави за цим договором є рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області; детальний опис обладнання наведений у додатку №1, що є невід'ємною частиною Договору застави (далі - Предмет застави).

На підставі Договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26.04.2013 був внесений реєстраційний запис №13658126, за яким обтяжено Предмет застави (вид обтяження: приватне обтяження; обтяжувач: ПАТ "БАНК ФОРУМ"; боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК"), що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40545799 від 26.04.2013.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про заставу" застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Статтею 28 зазначеного Закону передбачено, що застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Також, пунктом 4.2 Договору застави встановлено, що право застави припиняється виконанням заставодавцем (позивач) забезпечених заставою зобов'язань за Кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених законодавством України.

Отже, оскільки зобов'язання позивача перед відповідачем-1 за Кредитним договором №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року є припиненими з 11.03.2014, то відповідно і застава, яка має похідний характер від зобов'язань за кредитним договором, є припиненою з 11.03.2014 року в силу приписів ст. 28 Закону України "Про заставу" та пункту 4.2 Договору застави. Наведений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 11.11.2015 у справі № 6-2127цс15.

З огляду на наведене, вимоги позивача про визнання припиненим права застави з 11.03.2014 року по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року, що укладений між Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ", визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, на підставі Договору застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26.04.2013 був внесений реєстраційний запис №13658126, за яким обтяжено Предмет застави (вид обтяження: приватне обтяження; обтяжувач: ПАТ "БАНК ФОРУМ"; боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК").

Оскільки судом встановлено, що зобов'язання позивача перед відповідачем-1 за Кредитним договором №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року є припиненими з 11.03.2014, а відповідно і застава, яка має похідний характер від зобов'язань за кредитним договором, є припиненою з 11.03.2014 року, то правові підстави для обтяження Предмета застави за Договором застави відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносять відповідні дані.

За приписами статей 316, 317, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ, майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З метою реалізації свого права власності на Предмет застави щодо володіння, користування та розпорядження цим майном, позивач, керуючись ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернувся до відповідача-1 з Вимогою про вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 180/1115 від 16.11.2015, відповідно до якої вимагав від ПАТ "БАНК ФОРУМ" в п'ятиденний термін здійснити всі необхідні заходи щодо припинення обтяження згідно Договору застави та вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідно до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Натомість, відповідачем-1 не було здійснено необхідних заходів щодо припинення обтяження згідно Договору застави та вилучення реєстраційного запису № 13658126, за яким обтяжено Предмет застави, з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2004 № 830, Державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру.

Згідно наказу Міністерства юстиції України "Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна" від 07.07.2006 № 57/5 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 1059/5), реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є Державне підприємство "Національні інформаційні системи", державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

Відповідно до п. 25 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2004 № 830 визначено, що реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу.

На підставі судових рішень у справі № 910/15419/14 та керуючись ч. 5 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", позивач звернувся до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (відповідач-2) листом № 112 від 12.02.2016 з вимогою вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис № 13658126, за яким обтяжено Предмет застави.

У відповідь на лист позивача щодо вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відповідач-2 листом № 853/01-08 від 02.03.2016 повідомив позивача, що при здійсненні державної реєстрації рухомого майна обсяг повноважень ДП "Національні інформаційні системи" визначається виключно функціями реєстратора Державного реєстру, який виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Державного реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому зазначено, що ДП "Національні інформаційні системи" не уповноважено на прийняття власних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень.

Судом встановлено, що станом на 14.03.2016, а рівно як і станом на час вирішення спору по суті, обтяження за Договором застави не припинено та не вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49163763 від 14.03.2016. Докази протилежного відповідачами суду не надані.

Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

За визначенням термінів у статті 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зокрема:

боржник - це особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов'язання, або майновий поручитель за таким зобов'язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов'язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження;

уповноважений орган - орган державної влади або його посадова особа, який відповідно до закону наділений повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі;

обтяжувач - уповноважений орган при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора;

звернення стягнення на предмет обтяження - це вжиття обтяжувачем передбачених законом заходів щодо предмета обтяження для задоволення своїх прав чи вимог, які випливають із змісту обтяження.

Статтею 4 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Відповідно до статті 11 вказаного Закону обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статті 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Держатель Державного реєстру виконує, зокрема, такі функції: організує ведення Державного реєстру; приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження.

Підстави для внесення записів до Державного реєстру визначені статтею 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", за приписами частин 1-3 якої реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер. Обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частини 5 статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження.

Держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві (ч. 7 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Згідно приписів ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, враховуючи наведені правові норми та встановивши станом на час вирішення спору по суті відсутність правових підстав для обтяження Предмета застави за Договором, а також не вчинення відповідачами необхідних заходів щодо припинення обтяження згідно Договору застави та вилучення відповідного реєстразційного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідно до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача-1 подати держателю, реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву, за якою припинити обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що внесене за реєстраційним записом №13658126 (контрольна сума: ДЗД9Е093ЕЕ) по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" /ідентифікаційний код: 25635581; місцезнаходження: 01034. місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7/; обтяжене рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області /детальний опис обладнання наведений у додатку № 1, що є невід 'ємною частиною договору застави/), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача-2 вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження за реєстраційним записом №13658126 (контрольна сума: ДЗД9Е093ЕЕ) по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" /ідентифікаційний код: 25635581; місцезнаходження: 01034. місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7/; обтяжене рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області /детальний опис обладнання наведений у додатку № 1, що є невід 'ємною частиною договору застави/), то такі вимоги також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Разом з тим, частиною 2 наведеної статті передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача-1, судовий збір у сумі 5512,00 грн. покладається на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими з 11.03.2014 року зобов'язання Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" (01034, місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7; ідентифікаційний код 25635581) перед Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573) по Кредитному договору №1-0033/13/11-КL від 25.04.2013 року в сумі 75 560 958,90 гривень (сімдесят п'ять мільйонів п'ятсот шістдесят тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень 90 коп.).

3. Визнати припиненим права застави з 11.03.2014 року по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року, що укладений між Приватним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУТОК" (01034, місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7; ідентифікаційний код 25635581) та Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573).

4. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573) подати держателю, реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву, за якою припинити обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що внесене за реєстраційним записом №13658126 (контрольна сума: Д3Д9Е093ЕЕ) по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" /ідентифікаційний код: 25635581; місцезнаходження: 01034. місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7/; обтяжене рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області /детальний опис обладнання наведений у додатку № 1, що є невід 'ємною частиною договору застави/).

5. Зобов'язати Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" (04053, місто Київ, вулиця Артема, будинок 73; ідентифікаційний код 39787008) вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження за реєстраційним записом №13658126 (контрольна сума: Д3Д9Е093ЕЕ) по Договору застави №1-0152/13/11-ZS від 25.04.2013 року (боржник: Приватне акціонерне товариство "УКРГАЗВИДОБУТОК" /ідентифікаційний код: 25635581; місцезнаходження: 01034. місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 7/; обтяжене рухоме майно, а саме: основні засоби - обладнання Свердловини №21 та Свердловини №23 Островерхівського газоконденсатного родовища, що розташоване у с.Рокітне Нововодолазького району, Харківської області /детальний опис обладнання наведений у додатку № 1, що є невід 'ємною частиною договору застави/).

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" (02100, місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код 21574573) на користь Приватного акціонерного товариства "УКРГАЗВИДОБУТОК" 5512,00 грн. (п'ять тисяч п'ятсот дванадцять гривень 00 коп.) судового збору.

7. Видати накази у відповідності до вимог статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.2016

Суддя Гумега О.В.