ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 911/393/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Експобанк

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс

про спонукання виконання мирову угоду

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

позивача: ОСОБА_2 (довіреність №21 від 20.04.2016);

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 09.04.2014).

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Експобанк (далі ПАТ КБ Експобанк) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс (далі ТОВ Агрокомплекс) та просить суд спонукати ТОВ Агрокомплекс виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2013 у справі №911/613/13-г шляхом стягнення з ТОВ Агрокомплекс на користь ПАТ КБ Експобанк грошових коштів в розмірі 4 390 373,00грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 68 820,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідачем не виконано свій обовязок щодо належного виконання умов мирової угоди, затвердженої господарським судом Київської області по справі № 911/613/13-г.

Відповідач у справі ТОВ Агрокомплекс документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

18.04.2016 відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, вказне клопотання відповідача залишено судом без розгляду, оскільки представник відповідача зявився в судове засідання. Крім того, в поданому клоппотанні зазначено, що відповідач не визнає позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, хоча не зазначено митивів своєї позиції.

Дослідивши матеріали справи та подані докази та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Експобанк звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №21/2003 в розмірі 7 002 369,57грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2013 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №911/613/13-г.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2013 у справі №911/613/13-г затверджено мирову угоду, укладену між ПАТ КБ Експобанк та ТОВ Агрокомплекс, та припинено провадження у даній справі.

В п. 4.1 мирової угоди визначено, що ТОВ Агрокомплекс зобовязаний сплатити на користь ПАТ КБ Експобанк грошову суму в розмірі 4 788 193,00грн, яка складається з: заборгованості, яка виникла на підставі договору кредитної лінії №21/2003 від 18.12.2003, в розмірі 4 719 373,00грн; витрат по сплаті судового збору в розмірі 68 820,00грн.

Пунктом 4.2 затвердженої мирової угоди визначено, що після виконання відповідачем п. 4.1 вказаної угоди позивач відмовляється від стягнення з ТОВ Агрокомплекс грошової суми в розмірі 2 272 469,57грн, яка складається з: 1 610 344,59грн пені за несвоєчасну сплату кредиту; 563 940,83грн штрафу за несвоєчасну сплату кредиту; 98 184,15грн штрафу за несвоєчасну сплату процентів.

Пунктом 4.3 затвердженої мирової угоди затверджено графік виконання мирової угоди щодо сплати заборгованості.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем належним чином не виконуються умови мирової угоди, так відповідачем сплачено 397 820,00грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с.20-21). Таким чином за твердженням позивача у відповідача існує заборгованість в розмірі 4 459 193,00грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 4 390 373,00грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 68820,00грн, що підтверджується актом звірки розрахунків станом на 29.01.2016 (а.с.37-39), що підписаний сторонами у даній справі.

Враховуючи, що відповідачем не виконано мирову угоду затверджену ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2013 у справі №911/613/13-г, а також, за твердженнями позивача вказана мирова угода не містить всіх необхідних реквізитів виконавчого документу, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд спонукати відповідача виконати умови затвердженої мирової угоди шляхом стягнення з останнього на користь позивача грошових коштів в розмірі 4 390 373,00грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 68 820,00грн.

Предметом даного позову є спонукання відповідача до виконання мирової угоди, оскільки відповідачем не виконанні умови мирової угоди у зв'язку з чим в нього утворилась заборгованість в розмірі 4 390 373,00грн заборгованості за кредитом та витрат по сплаті судового збору в розмірі 68 820,00грн.

Порядок затвердження судом мирової угоди визначено, зокрема, пунктом 3.19 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в якому встановлено, що одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Мирова угода може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У зв'язку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов.

Відповідно до п. 3.9.6 частини 8 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України" у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди наказ про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено. Однак інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з мирової угоди, укладеної між сторонами та затвердженої господарським судом, строк сплати грошової суми закінчується 31.12.2014.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на вказані обставини, з посиланням на те, що вказана ухвала про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у ст. 18 названого Закону України "Про виконавче провадження", тобто така ухвала не має статусу виконавчого документа, тому інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобов'язання виконати мирову угоду, а саме в ухвалі не міститься даних зазначених в п. 3, 5, 6 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не зазначено стягувача та боржника за такою мировою угодою, дату набрання законної (юридичної) сили рішенням та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З цього приводу також є постанова Судової палати у господарських справах Верховного суду України від 16.05.2006 у справі №30/404 господарського суду міста Києва за позовом ВАТ „Укрнафта" до НАК „Нафтогаз України" про затвердження ухвалою господарського суду м. Києва мирової угоди між цими сторонами.

Згідно цієї постанови Верховного Суду України ухвала суду про затвердження мирової угоди як виконавчий документ повинна відповідати загальним вимогам, викладеним у ст.86 ГПК України та статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" (враховуючи, що в 2006 році вимоги до виконавчого документі містились в ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 3.9.6 частини 8 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 „Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України" у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди наказ про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено. Однак інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Враховуючи, що не виконання відповідачем свого обов'язку щодо сплати грошових коштів позивачу у встановлений, затвердженою мировою угодою, строк свідчить про ухилення відповідача від виконання умов мирової угоди, позивач має право на звернення до суду з даним позовом про спонукання виконання умов мирової угоди, що затверджена господарським судом у справі №911/613/13-г.

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів сплати заборговансоіт за кредитом на суму 4 390 373,00грн та 68 820,00грн витрат по сплаті судового збору, за таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою даного позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у сумі 1378,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Спонукати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс виконати мирову угоду, затверджену ухвалою господарського суду Київської області від 19.11.2013 у справі №911/613/13-г, шляхом стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Експобанк грошових коштів в розмірі 4 390 373,00грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 68 820,00грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Експобанк 1378,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 20.04.2016

Суддя С.І. Чонгова