ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 квітня 2016 року Справа № 910/11752/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Губенко Н.М.

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015

та на рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015

у справі № 910/11752/15

за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового інвестиційного фонду "УНІВЕР.УА/Скіф: Фонд Золота" недиверсифікованого виду закритого типу

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент" яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Капітал Маркет Інвестмент"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Універ Менеджмент", яке діє від власного імені, в інтересах та за рахунок відкритого спеціалізованого пайового інвестиційного фонду акцій "УНІВЕР.УА/Ярослав Мудрий: Фонд Акцій"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ"

про стягнення 908 760,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" повторно звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 та на рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/11752/15.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.02.2016 касаційну скаргу ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" повернуто скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України. Крім того, цією ж ухвалою відмовлено ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

В той же час, як вбачається зі змісту повторно поданої касаційної скарги скаржником не усунено недоліків зазначених в ухвалі Вищого господарського суду України від 08.02.2016, оскільки до матеріалів касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

При цьому скаржником знову заявлено клопотання про відстрочення його від сплати судового збору. Як вбачається зі змісту поданої заяви, скаржник вказує на те, що між ним (позичальник) та ТОВ "Лізинг ІТ Сервіс" (позикодавець) укладено договір безпроцентної позики № 5, відповідно до якого позикодавець зобов'язується передати грошові кошти у розмірі 21 810,25 грн. протягом одного дня у разі, якщо Вищий господарський суд України ухвалить постанову про стягнення з ТОВ "Лізинг ІТ-СПВ" суми судового збору, що підлягала сплаті за подання касаційної скарги.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (пункт 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015).

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7 у розгляді питань, пов'язаних, зокрема, з відстроченням та розстроченням сплати судового збору(стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржник не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж скаржником обставини не мають характеру виключних.

Отже, враховуючи вказані вимоги закону, безпідставне відстрочення сплати судового збору порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, повторне клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" про звільнення від сплати судового збору підлягає відхиленню.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції наголошує, що чергове звернення з касаційною скаргою без усунення недоліків, які стали підставою для повернення касаційної скарги, свідчить про те, що скаржник зловживає правами, наданими йому нормами ГПК України, чим порушує вимоги ч. 3 ст. 22 ГПК України, яка встановлює, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Враховуючи викладене, клопотання скаржника про відновлення процесуального строку на оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у даній справі може знайти своє відповідне вирішення після усунення зазначених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015.

Касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/11752/15 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізинг ІТ-СПВ".

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Т. Барицька Н. Губенко