ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р.Справа № 922/172/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1, м.Харків,
до Фірми "Декарт" товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Виконавчий комітет Харківської міської ради, м.Харків,
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, особисто;

ОСОБА_2 (довіреність № 53 від 15.01.2016р.);

відповідача - Репетун К.В. (довіреність б/н від 10.02.2016р.);

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання недійсними рішення Зборів учасників фірми "Декарт" ТОВ від 12.06.2007р. та рішення Зборів учасників фірми "Декарт" ТОВ від 22.11.2007р., затверджених відповідними протоколами; скасування державної реєстрації Статуту фірми "Декарт" ТОВ від 20.06.2007р. та Статуту фірми "Декарт" ТОВ від 13.12.2007р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2016р. до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації громадських формувань Харківського міського управління юстиції.

29.02.2016р. представником відповідача (ОСОБА_4.) було подано до суду клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з посиланням на приписи абз. 2 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008р. № 13, згідно яких відповідачем у справах про визнання недійсними рішення загальних зборів є господарське товариство, а не його учасники (акціонери).

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 15.03.2016р., представник відповідача (ОСОБА_4.) зазначила, що доводи позивача про її необізнаність щодо внесення змін до статутів є сумнівними, оскільки ці зміни затверджувались нотаріально та вносились до реєстру, справжність підпису засновників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 засвідчувалась приватним нотаріусом. Враховуючи, що зміни до Статуту фірми "Декарт" ТОВ були внесені 20.06.2007р. та 13.12.2007р., представник відповідача просить застосувати до вимог ОСОБА_1 позовну давність.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2016р. за клопотанням позивача було здійснено заміну неналежного 1-го відповідача - ОСОБА_4 на належного відповідача - Фірму "Декарт" товариство з обмеженою відповідальністю, у зв'язку з чим подане відповідачем 29.02.2016р. клопотання про припинення провадження у справі було залишено судом без розгляду.

15.03.2016р. позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме з позовних вимог виключено вимогу про скасування державної реєстрації Статутів Фірми "Декарт" ТОВ, та виключення з числа відповідачів 2-го відповідача.

Заяву позивача про зменшення позовних вимог було прийнято ухвалою господарського суду від 15.03.2016р. як обґрунтовану та з числа відповідачів виключено Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації громадських формувань Харківського міського управління юстиції.

Також ухвалою господарського суду від 15.03.2015р. було прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог, якою позовні вимоги доповнено вимогою про визнання недійсними Статутів фірми "Декарт" ТОВ у редакціях від 20.06.2007р. та від 13.12.2007р.

11.04.2016р. до суду надійшли пояснення представника позивача на відзив відповідача, в яких останній проти застосування строків позовної давності заперечує, посилаючись на те, що позивач дізналася про внесення змін до Статуту лише після розлучення з чоловіком у 2014 році. Також представник позивача зазначив, що під час підписання рішення Зборів учасників та першої сторінки Статутів, позивач була вагітною та не могла передбачити, що її колишній чоловік скористується її особливим станом та довірливими стосунками, які існували на той час у подружжя. Жодних дій зі сторони ОСОБА_1 стосовно продажу чи відступлення своєї частки в Статутному фонді фірми "Декарт" ТОВ у розмірі 15% на користь ОСОБА_4 не вчинялося.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала повністю; надала письмові пояснення, в яких зазначила, що між позивачем та відповідачем існувала усна домовленість про відступ своєї частки у статутному капіталі, в результаті чого були внесені зміни до редакції статутів підприємства. Крім того, з Протоколів від 12.06.2007р. та від 22.11.2007р., до них вносилися питання щодо внесення змін до Статуту. У зв'язку із пропуском строку звернення до суду, представник відповідача просила застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається зі Статуту Фірми "Декарт" товариства з обмеженою відповідальністю, гр. ОСОБА_1 (позивач у справі) є засновником даної фірми.

Позивач зазначає, що при ознайомлені з редакцією Статуту фірми "Декарт" TOB від 20.06.2007р. (діючою на час подання позову до суду) нею було виявлено, що у даній редакції Статуту до п. 3.3. було внесено зміни щодо розподілу часток у Статутному фонді фірми "Декарт" TOB, про які її не було повідомлено і не погоджено на засіданні Зборів учасників Товариства.

Позивач наполягає, що при підготовці до проведення та безпосередньо при проведенні Зборів учасників від 12.06.2007р., а також Зборів учасників від 22.11.2007р. Фірми "Декарт" TOB було грубо порушено положення Статуту фірми "Декарт" TOB, а також чинного законодавства України щодо порядку організації та проведення Зборів учасників.

Так, Збори учасників фірми "Декарт" TOB, які відбулися 12.06.2007р., оформлені Протоколом від 12.06.2007р., згідно якого на Зборах були присутні засновники Фірми "Декарт" ТОВ - ОСОБА_4 та ОСОБА_1. На момент проведення Зборів учасників фірми "Декарт" TOB кожному з вищевказаних учасників належав розмір частки голосів у відношенні 50% / 50%, згідно із попередньою редакцією Статуту фірми "Декарт" TOB. Про даний факт у протоколі зазначено не було.

До Порядку денного Зборів учасників від 12.06.2007р. увійшли наступні питання:

1) Збільшення Статутного фонду.

2) Внесення, у зв 'язку з цим, змін до Статуту Товариства.

Відповідно до вищезазначеного Протоколу, по першому питанню учасниками Товариства було прийнято рішення про збільшення Статутного фонду фірми "Декарт" ТОВ та встановлення його розміру на рівні 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок.

По другому питанню було прийнято рішення внести відповідні зміни до Статуту фірми "Декарт" TOB.

Також було прийнято рішення про доручення виконання дій по державній реєстрації внесених змін ОСОБА_5.

Державна реєстрація зазначених вище внесених до Статуту змін була проведена 20.06.2007р., у зв 'язку з чим було видано нову редакцію Статуту Фірми "Декарт" TOB.

При цьому, як вбачається з Протоколу зборів учасників, про розподіл розміру часток учасників у Товаристві в ньому зазначено не було.

Крім того, 22.11.2007р. відбулись Збори учасників фірми "Декарт" TOB, які були оформлені Протоколом від 22.11.2007р. Згідно з зазначеним Протоколом, на Зборах учасників фірми "Декарт" TOB були присутні засновники Фірми "Декарт" ТОВ ОСОБА_4 та ОСОБА_1. У даному Протоколі також не було зазначено про розмір частки голосів, який належав кожному із учасників фірми "Декарт" TOB на момент проведення Зборів.

Проте у Статуті фірми "Декарт" TOB (із внесеними змінами), що підтверджується державною реєстрацією від 20.06.2007р. у п. 3.3. зазначено, що частка учасника ОСОБА_4 складає 65%, а частка учасника ОСОБА_1 складає 35%. Аналогічні положення містяться і в п. 3.3. запропонованої нової редакції Статуту фірми "Декарт" TOB станом на 22.11.2007р.

До порядку денного цих Зборів були включені наступні питання:

1) Зміна місцезнаходження фірми "Декарт" TOB.

2) Внесення змін до Статуту фірми "Декарт" TOB.

3) Викладення Статуту в новій редакції.

По першому питанню учасниками Товариства було прийнято рішення про зміну місцезнаходження Фірми "Декарт" TOB.

По другому питанню було прийнято рішення про встановлення наступного місцезнаходження Фірми "Декарт" TOB - місто Харків, вулиця Сумгаїтська, будинок 3.

По третьому питанню прийнято рішення про внесення відповідних змін до Статуту Фірми "Декарт" TOB.

Супровід державної реєстрації внесених змін до установчих документів було доручено ОСОБА_5.

Державна реєстрація вищевказаних внесених до Статуту змін була проведена 13.12.2007р., у зв 'язку з чим було видано нову редакцію Статуту Фірми "Декарт" TOB.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що в ході проведення Зборів учасників від 12.06.2007р. було поставлено питання про збільшення Статутного фонду Фірми "Декарт" TOB, а в ході проведення Зборів учасників від 22.11.2007р. було поставлено питання про зміну місцезнаходження фірми "Декарт" TOB.

Зазначені питання були вирішенні учасниками Товариства, про що свідчать зміни, внесені до установчих документів.

Проте, як вбачається з редакцій Статуту Фірми "Декарт" ТОВ від 20.06.2007р. та від 13.12.2007р., до Статуту також були внесені зміни, які не були затверджені Зборами учасників від 12.06.2007р. та від 22.11.2007р., а саме змінено частки у Статутному фонді учасників фірми "Декарт" TOB.

Так, частку ОСОБА_4 збільшено з 50% до 65%, а частку ОСОБА_1 зменшено з 50% до 35%.

Позивач зазначає, що про внесення таких змін до установчих документів її попереджено не було, а також про такі суттєві зміни у співвідношенні часток Статутного фонду перед початком, а також в ході проведення голосування і розгляду питань, пов'язаних із внесенням змін до установчих документів на Зборах учасників здійснено не було. Про дані зміни не згадувалось і в жодному із порядків денних проведених Зборів учасників.

Відповідно до п. 6.1, 6.2 Статуту фірми "Декарт" TOB, вищим органом управління Товариства є Збори учасників Товариства. Учасники володіють кількістю голосів на Зборах учасників пропорційно розміру їх часток у Статутному фонді.

Згідно положень п.п. 2. п. 6.8. Статуту фірми "Декарт" TOB, рішення з внесення змін до Статуту, зміни розміру Статутного фонду відносяться до виключної компетенції Зборів учасників Товариства.

З урахуванням викладеного, внесення змін до Статуту Товариства стосовно зміни часток у Статутному фонді, можливе лише згідно рішення Зборів учасників такого Товариства.

Оскільки питання про зміну часток у Статутному фонді Фірми "Декарт" TOB до порядку денного Зборів учасників Товариства (від 12.06.2007р. та 22.11.2007р. включено не було, то внесення відповідних змін до установчих документів Фірми "Декарт" TOB без згоди на те всіх учасників Товариства, свідчить про незаконність та самоуправство при прийнятті відповідного рішення одним із засновників (учасників) Товариства ОСОБА_4.

Відповідно до абз. 1 п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України "Про господарські товариства".

Згідно абз. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Звертаючи увагу на п. 3.2. Рекомендацій Президій Вищого господарського суду України "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" від 28.12.2007р. за № 04-5/14, стаття 116 ЦК України передбачає право учасника господарського товариства здійснити відчуження належної йому частки у статутному (складеному) капіталі товариства. Порядок відчуження частки у статутному капіталі залежить від виду господарського товариства.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних дій зі сторони ОСОБА_1 стосовно відступлення своєї частки в Статутному фонді Фірми "Декарт" TOB у розмірі 15% на користь ОСОБА_4 вчинено не було.

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача щодо існування між сторонами домовленості про відступ частки у статутному капіталі, з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 147 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 5З Закону України "Про господарські товариства", учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Виходячи з наведеної норми, питання розуміння поняття відступлення частки (її частини) включає в себе такі дії, як продаж, міна, дарування і передбачає передачу частки (її частини) іншій особі.

При цьому, для договорів купівлі-продажу, міни, дарування частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю закон прямо не вимагає дотримання певної форми, але виходячи з загальних норм цивільного законодавства, зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочин, який укладається між двома фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Правочин, який вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Закон не вимагає нотаріального посвідчення договорів про відчуження частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю. Разом з тим, відчуження частки у статутному капіталі тягне за собою внесення та державну реєстрацію відповідних змін до статуту товариства, а також відомостей про товариство, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються такі документи (п. 10 ч. 4 ст. 17): примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення із складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов'язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи.

Як зазначає позивач, жодних дій з її сторони стосовно продажу чи відступлення своєї частки в Статутному фонді Фірми "Декарт" TOB у розмірі 15% на користь ОСОБА_4 вчинено не було. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту продажу чи відступу частки у Статутному фонді. Посилання відповідача на усну домовленість є недоречним, оскільки такий правочин не може бути вчинений в усній формі.

Заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на факт особистого підписання ОСОБА_1 рішень Зборів учасників та першої сторінки Статутів Фірми "Декарт" ТОВ., а також нотаріальне засвідчення підпису позивача на цих документах.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, на розгляд Зборів учасників від 12.06.2007р. було поставлено питання про збільшення Статутного фонду Фірми "Декарт" ТОВ, а в ході проведення Зборів учасників від 22.11.2007р. було поставлено питання про зміну місцезнаходження Фірми "Декарт" ТОВ, про що була обізнана позивача та у зв'язку з чим було внесено відповідні зміни до установчих документів фірми.

Підписуючи Протоколи зборів та першу сторінку установчих документів, позивач засвідчувала, що вона погоджується із внесенням змін саме стосовно збільшення розміру Статутного фонду та стосовно зміни місцезнаходження Товариства.

Як зазначає позивач, у період підписання вищевказаних документів вона перебувала у статі вагітності та не передбачала і не могла передбачити, що її колишній чоловік ОСОБА_4 (директор фірми), скориставшись її особливим станом та довірливими стосунками, які існували на той час у подружжя, самовільно внесе зміни до Статуту в частині розподілу часток у Статутному фонді.

Про таку зміну часток ОСОБА_1 не було повідомлено і не було погоджено на засіданні Зборів учасників Товариства, про що свідчать Протоколи Зборів від 12.06.2007р. та 22.11.2007р. Дані факти свідчать про незаконність внесення відповідних змін до Статуту та умисного самовільного прийняття рішення ОСОБА_4, внаслідок якого позивача (учасника) було незаконно позбавлено 15% частки у Статутному фонді Фірми "Декарт" ТОВ.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 22. Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" у разі, якщо на порушення вимог статті 43 Закону про господарські товариства питання не було включено до опублікованого порядку денного загальних зборів товариства, рішення цих зборів із зазначеного питання повинні визнаватися недійсними через пряму заборону закону.

Також повинні визнаватися недійсними рішення загальних зборів, розглянутих у питаннях "Різне", "Організаційні питання" тощо. Відповідно до роз'яснення ДКЦПФР від 10.11.1999р. № 24, не допускається включення до порядку денного загальних зборів питань "Різне", "Організаційні питання", тому що такі дії порушують право акціонера на попереднє ознайомлення з порядком денним загальних зборів акціонерів, передбачене частиною першою статті 43 Закону про господарські товариства.

У разі, якщо положення статуту та інших внутрішніх документів товариства суперечать Закону про господарські товариства, судам слід керуватися нормами закону. Зокрема, якщо у внутрішніх документах передбачено можливість вирішення на загальних зборах процедурних питань (питань, пов'язаних із порядком проведення загальних зборів тощо) без включення їх до порядку денного, такі положення внутрішніх документів суд не повинен брати до уваги.

Згідно ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Отже, внесення відповідних змін до установчих документів можливе виключно тоді, коли таке питання виносилось на порядок денний Зборів, в іншому випадку будь-яке інше самовільно внесення змін повинно визнаватись судом незаконним.

У пункті 6 глави 7 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", визначено умови засвідчення справжності підпису на документах. Так в п.п. 6.1. даного наказу вказано, що нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить закону і які не мають характеру правочинів та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини.

Підпункт 6.2. наказу встановлю, що нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

Таким чином, судом не приймаються твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 знала про внесені зміни ще у 2007 році, оскільки нотаріус не міг знати про зміни, які були самовільно вчиненні ОСОБА_4, без відома ОСОБА_1. Більш того, нотаріус не міг пересвідчитись чи відповідають відповідні корективи в установчих документах істинній волі ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що установчий документ Фірми "Декарт" TOB, а саме є Статут у новій редакції, не відповідає вимогам діючого законодавства України та порушує права і інтереси позивача, як учасника даного товариства на прийняття участі в його управлінні та господарській діяльності. Дані обставини є підставою для визнання недійсними редакцій Статуту Фірми "Декарт" ТОВ від 20.06.2007р. та 13.12.2007р, у зв'язку з внесенням до нього незаконних змін, а також рішень Зборів учасників від 12.06.2007р. та 22.11.2007р., на підставі яких такі зміни були внесені.

Відповідачем під час розгляду справи було заявлено про застосування до вимог позивача позовної давності.

У задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності судом було відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач зазначає, що про порушення своїх корпоративних прав вона дізналася лише після розлучення з ОСОБА_4, який під час шлюбу не допускав її до управління Товариством та не надавав їй доступу до установчих документів, про що також свідчить клопотання про витребування установчих документів у Харківського міського управління юстиції, яке було подано позивачем під час розгляду справи.

Враховуючи, що процес розлучення закінчився 07.07.2014р., а позов було подано до суду 25.01.2016р., суд дійшов висновку, що позивачем не було порушено строків позовної давності.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про застосування до вимог ОСОБА_1 позовної давності.

Натомість, позовні вимоги ОСОБА_1 підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 116, 147, 208, 256, 260, 261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 43, 53, 61 Закону України "Про господарські товариства", ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсними рішення Зборів учасників Фірми "Декарт" ТОВ () від 12.06.2007р. та рішення Зборів учасників Фірми "Декарт" ТОВ () від 22.11.2007р., затверджені відповідними протоколами.

Визнати недійсними Статут Фірми "Декарт" ТОВ () від 20.06.2007р. та Статут Фірми "Декарт" ТОВ () від 13.12.2007р.

Стягнути з Фірми "Декарт" товариства з обмеженою відповідальністю (61018, м.Харків, вул.Сумгаїтська, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) - 1378,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя Н.М. Кухар