ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р.Справа № 924/179/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Субботіної Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Адоніс-Стар" м.Старокостянтинів Хмельницької області

до Фермерського господарства "Золота Роса" с.Бражинці Полонського району Хмельницької області

про стягнення 251 543,24 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 30.12.15р.,

відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю №14-1 від 21.03.2016р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 251 543,24 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.04.2014р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №018/14, згідно якого ПП "Адоніс-Стар" надавало для ФГ "Золота Роса" засоби захисту рослин. В п. 4.4 договору сторони погодили вказувати в специфікаціях вартість товару в гривнях і в доларах США. Оплата товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях за курсом НБУ на день проведення оплати. На виконання умов договору відповідачу було надано товар на суму 11588,01 дол. США. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.12.2014р. у справі № 924/1649/14 стягнуто з відповідача на користь позивача 150069,83 грн. боргу, 4 996,99 грн. пені, 12 991,05 грн. штрафу, 17 232,63 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 5 471,30 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4174,99грн. витрат по оплаті судового збору. На момент подання позову по вищевказаній справі (27.10.2014р.) офіційний курс долара США становив 12,95044 грн. Після відкриття виконавчого провадження розрахунок за товар відповідач проводив частинами. В період, коли відповідач здійснював оплату за товар, гривня знецінювалась по відношенню до долара США. Станом на 17.02.2016р. борг відповідача перед позивачем з курсової різниці за товар становить 4792,07 доларів США (129480,76 грн.) та борг за користування товарним кредитом 4517,52 доларів США (122 062,48 грн.), який позивач просить стягнути в судовому порядку.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, обґрунтовуючи наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача у судовому засіданні, запереченнях на позовну заяву та додаткових поясненнях просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. При цьому вказує, що вимога про стягнення процентів за користування коштами є необґрунтованою, оскільки позивач у відповідності до умов договору купівлі-продажу №018/14 від 16.04.2014р., укладеного між сторонами, мав право на нарахування процентів за користування товарним кредитом у підвищеному розмірі, як правової відповідальності покупця за порушення договірних зобов`язань щодо строків оплати товару (п. 6.2. розділ 6 "Відповідальність сторін") з 01.08.2014р. по 31.12.2014р. Оскільки з 31.12.2014р. закінчився строк дії укладеного між сторонами договору, то відповідно нарахування позивачем процентів за користування товарним кредитом у розмірі 0,1% за кожен день прострочення оплати за період часу з 27.10.2014р. по 17.02.2016р. на підставі п. 6.2. договору носить необґрунтований та незаконний характер. Щодо проведення перерахування та стягнення суми боргу та процентів у зв'язку із зміною курсу долара після винесення рішення господарським судом Хмельницької області від 22.12.2014р. у справі № 924/1649/14, то відповідач вказує на те, що у нього виник обов`язок сплатити саме ту суму боргу та у тій валюті, які вказані у вищезазначеному рішенні. Всі інші умови сплати боргу за зобов'язаннями, що мали місце до прийняття рішення суду з приводу стягнення боргу, фактично втрачають свою силу, перетворюючись для боржника в обов'язок виконати лише рішення суду. При цьому, посилання позивача на норму ст.533 ЦК України, як на підставу перерахунку суми боргу відповідача з урахуванням курсу долара США до гривні в ході виконання рішення господарського суду від 22.12.2014р. не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки така норма закону за своїм змістом не передбачає можливості перерахунку розміру суми боргу, визначеної судом у своєму рішенні як таку, що підлягає стягненню. Крім того, своїми позовними вимогами позивач фактично намагається змінити суму боргу відповідача, який остаточно був визначений рішенням господарського суду від 22.12.2014р.

Судом під час розгляду матеріалів справи встановлено наступне:

16.04.2014р. між приватним підприємством "Адоніс-Стар" (далі - Продавець) та Фермерським господарством "Золота Роса" (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 018/14 (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого Продавець зобовязується передати, а Покупець зобовязується прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, іменованих в подальшому товар, відповідно до умов даного договору.

Конкретний асортимент, кількість, ціна товару наведені в Специфікаціях до даного договору. Специфікації є невідємною частиною даного договору. Загальна сума договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього договору, які є його невідємною частиною (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Згідно п.п.4.1, 4.2 договору товар надається на умовах товарного кредиту і оплата за товар здійснюється Покупцем наступним чином: 30% від вартості товару - завдаток, сплата протягом 1-го дня з дня підписання специфікації; 70% - до 1 серпня 2014р. Товарний кредит з відстрочкою платежу по даному договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом, якщо інший розмір процентів не встановлений умовами оплати товару по Специфікації до договору.

За змістом п 4.3 договору сплата процентів відбувається при проведенні остаточного розрахунку за товар. Сторони домовились, що в Специфікаціях вказується вартість товару в гривнях і доларах США. Оплата товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях за курсом НБУ на день проведення оплати (п.4.4 договору).

Відповідно до п.п.6.1-6.3 договору у випадку порушення Покупцем термінів оплати, він сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно неоплаченої суми заборгованості за кожний день прострочення оплати та штраф у розмірі 15% від суми боргу. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,1% за кожний день прострочення оплати. Якщо покупець своєчасно не перерахував на поточний рахунок продавця суму обумовленого завдатку, то на суму несплаченого завдатку нараховується 25%річних за користування чужими грошовими коштами, при умові фактичної поставки товару для покупця.

Відповідно до п.9.1 договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного виконання Покупцем своїх зобовязань за цим договором.

Між сторонами також підписані специфікації №1-№7 до договору, в яких визначено асортимент, кількість та ціну товару. Ціна товару визначена у гривні на загальну суму 133261,99грн. з грошовим еквівалентом в іноземній валюті 11588,01 доларів США.

На підставі накладних №0026 від 16.04.2014р., №0030 від 18.04.2014р., №0043 від 25.04.2014р., №0052 від 30.04.2014р., №0056 від 05.05.2014р., №0063 від 10.05.2014р., №0072 від 14.05.2014р. позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 133261,99грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за поставлений товар згідно вищевказаного договору, позивач звернувся з позовом до суду. Позивачем було заявлено до стягнення заборгованість за поставлений товар в розмірі 11577,01 доларів США, що становило 150069,83 грн., штраф в розмірі 5996,79 грн. за несплату завдатку та 19985,30грн. за несплату вартості отриманого кредиту, пеню в розмірі 4371,41грн. за несплату завдатку за період з 18.04.2014р. по 27.10.10.2014р. та 5622,56 грн. за несплату решти вартості отриманого товару за період з 01.08.2014р. по 27.10.2014р.; проценти за користування товарним кредитом 17232,63грн.; 25% за користування чужими грошовими коштами 5471,30грн.; інфляційні втрати (ст.625 Цивільного кодексу України) 5490,39грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.12.2014р. у справі №924/1649/14 позов приватного підприємства "Адоніс-Стар" до фермерського господарства "Золота Роса" про стягнення 214240,21 грн. задоволено частково. Стягнуто з фермерського господарства "Золота Роса" на користь приватного підприємства "Адоніс-Стар" 150 069,83 грн. боргу, 4 996,99 грн. пені, 12991,05 грн. штрафу, 17 232,63 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 5 471,30 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 174,99грн. витрат по оплаті судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у гривневому еквіваленті становить 150069,83грн. Дана заборгованість розрахована станом на 27.10.2014р. (день звернення до суду з позовом) по курсу НБУ долара США 12,95044.

05.01.2015р. господарським судом Хмельницької області видано наказ № 924/1649/14.

Згідно постанови державного виконавця від 03.02.2015р. відкрито виконавче провадження №46331783 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області у справі №924/1649/14 від 05.01.2015р., в ході якого повністю виконано судове рішення від 22.12.2014р., зокрема:

- згідно платіжного доручення № 391 від 29.04.2015р. - 91,54 грн.;

- згідно платіжного доручення № 736 від 14.08.2015р. - 88696,00 грн.;

- згідно платіжного доручення № 820 від 15.09.2015р. - 59528,50 грн.;

- згідно платіжного доручення № 963 від 02.11.2015р. - 46712,98 грн.

У зв`язку із тим, що в період здійснення відповідачем оплати за товар гривня знецінювалась по відношенню до долара США, позивач провів перерахунок заборгованості за курсом НБУ на день проведення оплати та заявив до стягнення станом на 17.02.2016р. борг з курсової різниці в розмірі 4792,07 доларів США, що становить 129480,76 грн., а також відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 4517,52 доларів США, що становить 122 062,48 грн., які нараховані за період з 27.10.2014р. по 17.06.2016р. на підставі п. 6.2 договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається наступне:

Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 655 ГК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу. Так, на підставі договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р. позивач передав у власність відповідачу засоби захисту рослин, загальна вартість яких у гривні становила 133261,99грн. з грошовим еквівалентом в іноземній валюті 11588,01 доларів США, що підтверджується накладними №0026 від 16.04.2014р., №0030 від 18.04.2014р., №0043 від 25.04.2014р., №0052 від 30.04.2014р., №0056 від 05.05.2014р., №0063 від 10.05.2014р., №0072 від 14.05.2014р., а відповідач зобов'язався їх оплатити у строки, визначені договором.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 договору товар надається на умовах товарного кредиту і оплата за товар здійснюється Покупцем наступним чином: 30% від вартості товару - завдаток, сплата протягом 1-го дня з дня підписання специфікації; 70% - до 1 серпня 2014р. Оплата товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях за курсом НБУ на день проведення оплати (п. 4.4 договору).

Згідно ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.12.2014р. у справі №924/1649/14 встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар згідно договору купівлі-продажу у гривневому еквіваленті становить 150069,83грн. Вказана заборгованість в повному обсязі сплачена відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями № 391 від 29.04.2015р., № 736 від 14.08.2015р., № 820 від 15.09.2015р. та № 963 від 02.11.2015р.

Позивач, посилаючись на положення п. 4.4 договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р., провів перерахунок заборгованості за поставлений товар за курсом НБУ, встановленого на день оплати, та заявив до стягнення борг з курсової різниці в розмірі 4792,07 доларів США, що становить 129480,76 грн.

Судом приймається до уваги, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти за різних валютних курсів. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі №3-62гс11 та від 26.12.2011 р. у справі № 3-141гс11).

З врахуванням усіх вищевказаних положень позивачем при розгляді справи №924/1649/14 було визначено конкретну суму заборгованості в гривневому еквіваленті з врахуванням курсу долара США (150069,83грн.), яку відповідач мав сплатити у відповідності до умов договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р. та яка стягнута з відповідача на користь позивача за рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.12.2014р. у справі №924/1649/14.

Отже, після винесення вищевказаного рішення суду, яким визначено суму заборгованості, у відповідача виникло грошове зобов'язання, невиконання якого допускає можливість застосування до боржника лише положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, що повністю узгоджується із пунктом 8.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" №14 від 17.12.2013р., відповідно до якого якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Зважаючи на викладене, правові підстави для здійснення повторного перерахунку курсової різниці (яка вже була стягнута рішенням суду) відсутні.

Додатково судом враховується, що ні нормами чинного законодавства, ні умовами укладеного між сторонами договору не передбачено права позивача на стягнення саме такого платежу як курсова різниця.

Позивачем також заявлено до стягнення 4517,52 доларів США (122 062,48 грн.) процентів за користування товарним кредитом, які обґрунтовані умовами пункту 6.2. договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р.

Відповідно до п. 6.2 договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р. у разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом згідно умов оплати з дати виникнення простроченої заборгованості, на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,1% за кожний день прострочення оплати.

Частиною 3 статті 692 ЦК України встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ця норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно із чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж.

Частиною третьою статті 692 Цивільного кодексу України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обов'язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 вказаного Кодексу право продавця вимагати від покупця сплати 3% річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розумінні зазначених норм проценти є не відповідальністю, а платою за весь час користування грошовими коштами, що не були своєчасно сплачені боржником. При цьому договором може бути встановлено лише інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення.

Разом із цим згідно з положеннями статті 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

Судом приймається до уваги, що проценти за користування товарним кредитом, які за умовами п. 6.2 договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р. нараховуються за кожний день прострочення оплати, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.07.2014 у справі №3-31гс14 та від 01.07.2014 у справі №3-32гс14.).

Тому при розгляді вказаної позовної вимоги суд враховує наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено до стягнення 4517,52 доларів США, що становить 122 062,48 грн., які нараховані за період з 27.10.2014р. по 17.06.2016р.

При проведенні перерахунку заявленої позивачем до стягнення суми процентів за користування товарним кредитом (4517,52 доларів США (122 062,48 грн.)) з врахуванням того, що вказані проценти є пенею, судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено до стягнення лише 7060,09 грн. Розрахунок проведений судом з врахуванням строків оплати, визначених п. 4.1 договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р., та положень ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". При цьому базою нарахування є сума простроченої заборгованості, визначена рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.12.2014р. у справі №924/1649/14, а періодом - час прострочки, починаючи з 28.10.2014р. (оскільки рішенням суду від 22.12.2014р. стягнута пеня, нарахована станом на 27.10.2014р.) і в межах шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Доводи відповідача з приводу неправомірності нарахування процентів за період часу з 27.10.2014р. по 17.02.2016р., оскільки з 31.12.2014р. закінчився строк дії укладеного між сторонами договору, судом до уваги не приймаються, оскільки за змістом пункту 9.1 договору купівлі-продажу № 018/14 від 16.04.2014р., в частині розрахунків договір діє до повного виконання Покупцем своїх зобовязань за цим договором, в тому числі і в частині відповідальності за проведення таких розрахунків.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 7060,09 грн. У стягненні 244483,15 грн. слід відмовити.

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати із сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1,12, 33, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Адоніс-Стар" м.Старокостянтинів Хмельницької області до Фермерського господарства "Золота Роса" с.Бражинці Полонського району Хмельницької області про стягнення 251 543,24 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Золота Роса" (Хмельницька обл., Полонський р-н, с.Бражинці, код 34826157) на користь Приватного підприємства "Адоніс-Стар" (Хмельницька обл., м.Старокостянтинів, вул.Попова, 30, к. 11, код 36397215) 7060,09 грн. (сім тисяч шістдесят гривень 09 коп.), а також 105,90 грн. (сто п'ять гривень 90 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 244483,15 грн. відмовити.

Повне рішення складено 25.04.2016р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу .