КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа№ 910/28832/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання Артюхов Д.С.

представників сторін:

від позивача - Остапюк Б.Б., дов. № 06-5/08 від 11.01.2016 р.;

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Телесистеми

України»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.01.2016 року

у справі № 910/28832/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Комунального підприємства «Київпастранс»

до Приватного акціонерного товариства «Телесистеми

України»

про стягнення 238 372,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року по справі № 910/28832/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Комунального підприємства «Київпастранс» основну заборгованість з врахуванням індексу інфляції в розмірі 188 742,61 грн., пеню в розмірі 44 438,26 грн., 3% річних у розмірі 3 664,78 грн. та судовий збір у розмірі 3 575,59 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство «Київпастранс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року по справі № 910/28832/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду на 28.03.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 року розгляд справи відкладено на 11.04.2016 року.

У судовому засіданні 11.04.2016 року було оголошено перерву в розгляді справи до 13.04.2016 року.

12.04.2016 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду Комунальним підприємством «Київпастранс» надано на вимогу суду розрахунок заборгованості пені.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Комунального підприємства «Київпастранс» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, у судовому засіданні представником Комунального підприємства «Київпастранс» було надано додатковий розрахунок 3 % річних.

Представник Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» у судові засідання не з'являвся, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.02.2010 року між Комунальним підприємством «Київпастранс» (далі - Позивач, Виконавець, КП «Київпастранс») та Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» (далі - Відповідач, Замовник, ПрАТ «Телесистеми України») було укладено Договір про надання послуг з технічного обслуговування телекомунікаційного обладнання та антенно-фідерних пристроїв базових станцій № 24-Д-007/10 (далі - Договір).

За умовами Договору, Позивач доручає, а Відповідач приймає на себе зобов'язання по технічному обслуговуванню телекомунікаційного обладнання базових станцій стільникового зв'язку Замовника та антенно-фідерних пристроїв базових станцій, які у подальшому іменуються RBS. Зазначені послуги надаються за місцем розташування Виконавця. Технічне обслуговування проводиться у відповідності з Інструкцією з моніторингу технічного стану та технічного обслуговування антенно-фідерних пристроїв базових станцій стільникового зв'язку (далі - Послуги).

Згідно з п. 1.2 Договору, для забезпечення надання послуг, Замовник передає, а Виконавець приймає у строкове безоплатне користування RBS за місцями розташування Виконавця, у подальшому місця розташування, вказаних в Додатку № 2, що є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.1.9 Договору Виконавець зобов'язується не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, надавати Замовнику рахунок на сплату наданих послуг та акт приймання передачі наданих послуг.

Пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що Замовник зобов'язується на протязі 10 банківських днів після знаходження рахунку та акту приймання-передачі наданих послуг, але не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, оплачувати послуги, надані Виконавцем на розрахунковий рахунок Служби Виконавця.

Позивач стверджує, що в період з лютого 2014 року по липень 2015 року свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши послуги на суму 354 367,69 грн., що підтверджується Актами наданих послуг підписаних уповноваженими представниками сторін. Позивачем були надані рахунки-фактури на оплату.

Проте, ПрАТ «Телесистеми України» свої зобов'язання з оплати виконало частково та з порушенням строків передбачених Договором у сумі 165 625,08 грн.

З огляду на вказане, Позивач вважає, що заборгованість Відповідача за Договором за період з лютого по грудень 2014 року складає 25 068,12 грн. та з січня по лютий 2015 року - 163 674,49 грн., разом 188 742,61 грн.

Позивач також посилається на Акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року, яким Відповідач визнав, що станом на 01.01.2015 року за ним рахується борг у розмірі 54 997,42 грн., а також підтвердив заборгованість станом на 01.07.2015 року у розмірі 163 681,84 грн.

При цьому, Позивач звертає увагу, що ПрАТ «Телесистеми України» листом від 31.07.2015 року № 15/цту/343 надало графік погашення заборгованості за вересень-грудень 2015 року. Проте даний графік ним не виконувався.

27.10.2015 року Позивач направляв на адресу Відповідача претензію за № 06-1/1228, яка була залишена останнім без жодного реагування.

Враховуючи зазначене вище, КП «Київпастранс» вимушене було звернутися до суду з даним позовом до ПрАТ «Телесистеми України», в якому Позивач просить стягнути з Відповідача 188 742,61 грн. заборгованості за Договором з урахуванням інфляційних втрат, а також, з урахуванням уточненого розрахунку позовних вимог, 44 438,26 грн. пені та 3 664,78 грн. 3% річних.

Оскаржуваним рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року по справі № 910/28832/15 позов задоволено повністю та стягнуто основну заборгованість з врахуванням індексу інфляції в розмірі 188 742,61 грн., пеню в розмірі 44 438,26 грн., 3% річних у розмірі 3 664,78 грн.

Доводи апелянта зводяться до невідповідності розрахунків 3 % річних.

Колегія суддів не може погодитися з оскаржуваним рішенням в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пояснень Позивача та наявних у матеріалах справи доказів Відповідач заборгував останньому 188 742,61 грн., проте вказана сума включає в себе інфляційні втрати.

З розрахунку Позивача, а також наявних у справі актів наданих послуг та рахунків фактур встановлено, що КП «Київпастранс» за період з лютого 2014 року по липень 2015 року надало ПрАТ «Телесистеми України» послуги на загальну суму 354 367,69 грн.

ПрАТ «Телесистеми України» оплатило надані послуги частково в розмірі 165 625,08 грн. та з порушенням строків, передбачених Договором. У зв'язку з чим розмір основного боргу без урахування індексу інфляції складає 177 198,07 грн.

Доказів погашення вказаної заборгованості Відповідачем суду надано не було.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення 177 198,07 грн. основного боргу.

Оскільки окремого розрахунку інфляційних втрат суду надано не було, то колегія суддів вважає заявленим розміром інфляційних втрат 11 544,54 грн., розмір яких складає різницю між визначеним в позові розміром основного боргу з урахуванням індексу інфляції 188 742,61 грн. та розміром основної заборгованості встановленої вище у розмірі 177 198,07 грн.

При цьому, позивач нарахував пеню та 3 % річних на суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції 188 742,61 грн.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що пеня та 3 % річних можуть бути нараховані лише на основну суму грошового зобов'язання без урахування інфляційного збільшення грошового зобов'язання.

За таких обставин, пеня та 3 % річних повинні нараховуватися на суму основного боргу за Договором, тобто на 177 198,07 грн.

Таким чином, щодо вимоги про стягнення пені у розмірі 44 438,26 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Відповідно до п. 4.2 Договору, у випадку несвоєчасної оплати за надані послуги понад установлений термін Замовник сплачує Виконавцю пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі 2 відсотків.

Враховуючи, що розмір передбачений п. 4.2 Договору перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, передбачений законом, то Позивачем вірно застосовано для розрахунку подвійну облікову ставку Національного банку України.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, з урахуванням порядку нарахування передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та розміру основного боргу, дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача 42 206,93 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3 664,78 грн. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вказане вище, провівши повторний арифметичний розрахунок, з урахуванням розміру основного боргу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача 3 517,95 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення заборгованості.

Стосовно інфляційних втрат, розмір яких, як встановлено вище, складає 11 544,54 грн., колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, дійшла висновку про те, що заявлений розмір не перевищує визначеного судом, а отже наявні підстави для стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 11 544,54 грн.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що не може бути стягнуто 3 % річних нарахованих на суму заборгованості, яку погашено до моменту подачі позову, оскільки 3 % річних нараховуються у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання, тобто з моменту виникнення до моменту погашення за весь час прострочення. При цьому право заявити стягнення 3 % річних надається ст. 625 Цивільного кодексу України незалежно від того, відбулося таке погашення до чи після сплати заборгованості.

За таких обставин, колегія дійшла висновку про часткове задоволення позову та стягнення основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 188 742,61 грн., які складаються, як зазначено Позивачем, з 177 198,07 грн. основного боргу та 11 544,54 грн. інфляційних втрат, а також 42 206,93 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 3 517,95 грн. 3 % річних.

Таким чином, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково погодився з розрахунком позивача в частині розміру пені та 3 % річних, нарахованих на суму основного боргу з урахуванням інфляційних втрат.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року по справі № 910/28832/15 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення частковому скасуванню.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на сторін пропорційно.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року по справі № 910/28832/15 скасувати частково.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

4. Позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 7; Код ) на користь Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, Набережне шосе, 2; Код ) суму основного боргу в розмірі 177 198 (сто сімдесят сім тисяч сто дев'яносто вісім) грн. 07 коп., пеню в розмірі 42 206 (сорок дві тисячі двісті шість) грн. 93 коп., 3 % річних в розмірі 3 517 (три тисячі п'ятсот сімнадцять) грн. 95 коп., інфляційні втрати в розмірі 11 544 (одинадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 54 коп., судовий збір за подання та розгляд позовної заяви у розмірі 3 539 (три тисячі п'ятсот тридцять дев'ять) грн. 69 коп.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, Набережне шосе, 2; Код ) на користь з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 7; Код ) судовий збір за подання та розгляд апеляційної скарги у розмірі 39 (тридцять дев'ять) грн. 49 коп.

8. Доручити видачу відповідних наказів Господарському суду міста Києва.

9. Матеріали справи № 910/28832/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

10. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 18.04.2016 року.