ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р.Справа № 915/2168/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С., Колоколова С.І.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № б/н, дата видачі : 23.11.15;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № б/н, дата видачі : 14.04.16;

ОСОБА_3, довіреність № б/н, дата видачі : 14.04.16;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Виробничо торгівельна фірма ТАБ, м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 24.02.2016 року

по справі № 915/2168/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКОПІК-Україна, м. Миколаїв

до скаржника

про стягнення 1040901,15 грн.

/повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 ГПК України, у судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.77 ГПК України оголошувалася перерва з 14 по 21.04.16р. /,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі по тексту ТОВ) ЕКОПІК-Україна звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Приватного підприємства Виробничо торгівельна фірма (далі ПП ВТФ) ТАБ про стягнення 1040901,15 грн, з яких 998760,97 грн. заборгованість з повернення кредитних коштів; 42140,18 грн. заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом. Крім того, позивач просив віднести судові витрати на відповідача.

Позовні вимоги з посиланням на приписи ст.ст. 509, 526, 610, 625, 629, 1049, 1050,1054 ЦК України та умови договорів кредиту №640511-КЮ від 3.06.11р. та відступлення права вимоги від 16.06.14р., мотивовані тим, що відповідачем не виконуються належним чином взяті на себе грошові зобовязання з повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування ними.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 24.02.2016р. (суддя Коваль Ю.М.) позов ТОВ ЕКОПІК-Україна задоволено повністю, стягнуто з ПП ВТФ ТАБ грошові кошти в загальній сумі 1040901,15грн., а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі у сумі 15613,53грн..

Не погоджуючись з означеним рішенням господарського суду ПП ВТФ ТАБ звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржене рішення прийнято за неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та з порушенням норм процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що за даними відповідача сума заборгованості є іншою, а в останнє судове засідання надав довідку підприємства про її відсутність та посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б обґрунтовували розмір боргу, а лише його розрахунок не є таким доказом.

Відповідач також вважає, що місцевим судом необґрунтовано не розглянуто по суті клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, які є підставою виникнення заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу та у судових засіданнях представник позивача спростовував доводи, викладені в скарзі та просив відмовити в її задоволенні, а рішення господарського суду Миколаївської області від 24.02.2015р. залишити без змін.

Колегією суддів було задоволено клопотання ПП ВТФ ТАБ про витребування оригіналів документів, які підтверджують наявність боргу, та надані позивачем оригінали оглянуто в судовому засіданні. Клопотання скаржника про призначення судово-економічної експертизи судом відхилене, як необгрунтоване з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 03.06.2011р. між Публічним акціонерним товариством /далі-ПАТ/ банком Морський та ТОВ Сота-Плюс укладено кредитний договір №640511-КЮ, відповідно до якого банк надає позичальнику на умовах даного договору, а позичальник зобовязується прийняти, використати та повернути банку грошові кошти, видані в формі відновлювальної відзивної кредитної лінії для ведення фінансової, господарської і іншої діяльності, в тому числі на поповнення оборотних засобів, в сумі 2 000 000грн., а також сплатити відсотки за користування кредитом в порядку і на умовах, визначених даним договором (п.п. 1.1) /а.с. 5-8/.

Згідно до п.п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на строк 36 місяців і повинен бути погашений не пізніше 03.06.2014р..

Даним договором встановлено, що відсотки за користуванням кредитом розраховуються в розмірі 20% річних, в випадку не надходження платежів від позичальника в установлені дійсним договором строки суми несплачених в строк платежів переносяться на рахунок прострочених кредитів (відсотків), відсотки за користування кредитом нараховуються кожного місяця за період з 1 числа поточного місяця (або з дати фактичної видачі коштів по кредитному договору) по останній день поточного місяця включно або на дату фактичного погашення кредиту (1.4.1, 1.4.6, 1.4.7).

У відповідності до п.п. 6.1 даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

У додатку №1 до даного кредитного договору сторони встановили позичальнику графік зниження ліміту кредитної лінії.

07.06.2012р. ПАТ Банк Морський, ТОВ Сота-Плюс /первісний позичальник/ та ПП ВТФ ТАБ /новий позичальник/ уклали договір переводу зобовязань за №640511/об, згідно до якого первісний позичальник переводить зобовязання по кредитному договору №640511-КЮ від 03.06.2011р., який був укладений між ним та банком, а новий позичальник приймає на себе зобовязання останнього перед банком по кредитному договору по погашенню кредиту в формі відновлювальної відзивної кредитної лінії на умовах і в порядку, передбачених кредитним договором (п.п. 1.1) /а.с. 10/.

Згідно п.п. 1.2 первісний позичальник переводить на нового позичальника зобовязання по кредитному договору в обємі і на умовах які існували в момент укладання даного договору. На момент підписання даного договору зобовязання складають:

-ліміт кредитування 2 000 000грн;

-залишок заборгованості по кредиту 0,00грн.;

У відповідності до п.п. 1.3 зобовязання, вказані в п.п. 1.1 даного договору, переходять до нового позичальника, і він стає позичальником по кредитному договору №640511-КЮ від 03.06.2011р. з моменту вступу в силу даного договору.

Сторони узгодили, що перевод зобовязання включає в себе також зобовязання по сплаті відсотків за користування кредитом, виходячи з встановленої відсоткової ставки в розмірі 20% річних (розмір процентної ставки може бути збільшений на 2% річних в випадках, передбачених п.п. 2.2.7 і абзацом другим п.п. 2.3.2 кредитного договору), штрафів, пені і по відшкодуванню витрат банку на умовах і в порядку, передбачених кредитним договором (п.п. 1.4).

Згідно з п.п. 4.1 даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання новим позичальником своїх зобовязань по кредитному договору.

Також 07.06.2012р. ПАТ Банк Морський, ТОВ Сота-Плюс та ПП ВТФ ТАБ уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору №640511-КЮ від 03.06.2011р., якою замінили позичальника на нового та виклали п.п. 2.1.1 в наступній редакції: 2.1.1 відкрити позичальнику позичковий рахунок за №30 і перераховувати позикові кошти траншами по заяві позичальника в межах ліміту, передбаченого п.п. 1.1 даного договору на поточний рахунок позичальника №30 в ПАТ Б Морський, код банку 324742, пункт 2.3.3 кредитного договору №640511-КЮ від 03.06.2011р. виклали в наступній редакції: 2.3.3 сплачувати відсотки за кредит щомісячно, виходячи із ставки, передбаченої п. 1.4.1 даного договору, з 1 по 10 число включно наступного місяця на рахунок №30 в ПАТ Банк Морський, код банку 324742.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку /а.с.11-28/, з 14.06.2012р. по 16.06.2014р. ПП ВТФ ТАБ користувалося коштами з кредитної лінії. На підтвердження отримання кредитних коштів позивачем також надано заявки відповідача на видачу кредитних коштів, які відповідають розрахунку банку та оригінали, яких оглянуто в судовому засіданні від 21.04.16р., а копії долучено до матеріалів справи.

16.06.2014р. ПАТ Банк Морський /первісний кредитор/ та ТОВ ЕКОПІК-Україна /новий кредитор/ уклали договір про відступлення права вимоги /а.с.33-34/, згідно до умов якого Банк, в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, за плату, передбачену цим договором, відступив ТОВ ЕКОПІК-Україна право грошової вимоги Первісного Кредитора за Договором №640511-КЮ від 03.06.2011р., про що у відповідності до ст.ст.512,516ЦК України письмово повідомив відповідача (а.с.36).

Відступлення права вимоги відбувається на умовах визначених в цьому договорі. Загальна сума заборгованості боржника за правочином, вказаним у п.п. 1.1 договору, станом на дату укладення цього договору, становить 1 040 901,15грн., з яких:

- заборгованість по кредиту 998 760,97грн.,

- заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам 42 140,18грн.

(п.п. 1.1) /а.с. 33-34).

У відповідності з п. 1.2 до нового кредитора переходить право вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та зазначені у п.п. 1.1 цього договору.

Згідно з п.п. 1.3 новий кредитор повідомлений, про всі правовідносини між боржником та кредитором та про всі наявні у Боржника заперечення.

Згідно до п.п. 4.3 первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність вимоги, яка може існувати на момент передачі та відома первісному кредитору, але не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником зобовязань, право на вимогу яких відступається згідно з цим договором.

Строк дії договору передбачений п.п. 6.1, де визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань. Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками.

За актом приймання передачі від 16.06.14р. до договору про відступлення права вимоги /а.с.35/ у відповідності до ст.517 ЦК України Банком передано позивачу документи, що засвідчують права, що передаються за договором відступлення права вимоги від 16.06.14р. по зобов'язанням, що виникають з кредитного договору №640511-КЮ від 03.06.2011р.:

-оригінал кредитного договору №640511-КЮ від 03.06.2011р.;

-довідка про заборгованість станом на 16.06.14р.;

-виписка з банківського рахунку про рух коштів.

У відповідності до ст.ст.512,514ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги заборгованості відповідача за кредитним договором №640511-КЮ від 03.06.2011р. в обсязі, заявленому до стягнення.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки ПП ВТФ ТАБ свої зобов'язання за кредитним договором №640511-КЮ від 03.06.2011р. в повному обсязі не виконувало, заборгованість по тілу кредиту та відсоткам не погасило, жодних первинних документів, оформлених у відповідності до ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, які б свідчили про відсутність заборгованості суду не представило господарським судом на підставі вище наведених норм права підставно задоволено позовні вимоги. Надана ПП ВТФ ТАБ довідка №8 від 21.04.16р., підписана директором відповідача, за положеннями ст.34 ГПК України не є належним доказом відсутності боргу і колегією до уваги не приймається.

Колегія суддів відхиляє клопотання скаржника про призначення судово-економічної експертизи для перевірки розміру заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні документи первинного бухгалтерського обліку ПП ВТФ ТАБ, які б спростовували вимоги позивача, а отже і предмет дослідження для судового експерта економіста.

Судова колегія зазначає, що господарським судом першої інстанції дійсно не було розглянуто клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналів документів, які стали підставою виникнення заборгованості, що є процесуальним порушенням, яке усунуто судом апеляційної інстанції. Відповідно до ч.2 ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення, що в даному випадку відсутнє.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що господарський суд Миколаївської області надав належну оцінку наявним в справі доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 24.02.2016 року по справі - без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 24.02.2016 року по справі №915/2168/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства Виробничо торгівельна фірма ТАБ без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 22.04.2016р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя С.І. Колоколов

Суддя М.С. Петров