ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 910/31088/15

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Чернова Є.В.- головуючого, Корнілової Ж.О.,
Овечкіна В.Е.
за участю представників: від позивача розглянув касаційну скаргу Тараненко А.П. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 23 лютого 2016 року
у справі№910/31088/15 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"
простягнення 7781,66грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва 18.01.2016 р. (суддя Балац С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016 р. (судді: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О., Агрикова О.В.) рішення господарського суду міста Києва 18.01.2016 р. залишено без зміни.

Суди мотивували висновок про відмову в позові тим, що на момент подання позову до суду (09.12.2015р.) та на момент прийняття рішення судом першої інстанції (18.01.2016р.) передбачений законом граничний термін виконання грошового зобов'язання відповідача за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті позивачу страхового відшкодування не сплив.

Позивач в касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду першої інстанції скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, позов задовольнити.

Скаржник доводить неправильне застосування судом ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вважає, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Вищий господарський суд України, розглянувши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, що взяв участь в судовому засіданні, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між ПрАТ "СК "УНІКА", як страховиком, (далі - позивач) та гр. ОСОБА_5 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорт від 17.12.2014 р. № 016393/4002/0000003 (далі - Договір добровільного страхування), відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "KIA RIO", із державним знаком НОМЕР_3 2010-го року випуску (далі - застрахований ТЗ) (а.с. 17-18).

Строк дії Договору добровільного страхування визначено з 00 год. 00 хв. 19 грудня 2014 року по 24.00 год. 18 грудня 2015 року.

У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (аналогічні приписи також містяться у п. 3 ч. 1 ст. 20 та п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про страхування").

Згідно з положеннями ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2015 р. у справі № 522/19706/15-п (н.п. 3/522/5064/15) встановлено, що 01 вересня 2015 року о 15:18 на вул. Балківській, 54 у м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода. Зіткнення з автомобілем "KIA RIO" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, внаслідок якого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, трапилося внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм ОСОБА_6 (далі - винна особа) під час керування транспортним засобом "HONDA CIVIC" д/н НОМЕР_2, у зв'язку з чим, вказану фізичну особу визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Довідки від 01.09.2015 р. Управління патрульної служби МВС України в м. Одеса транспортний засіб "KIA RIO" д/н НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Вказане також підтверджується Довідкою від 02.10.2015 р. № 33/12-717 про ДТП Управління патрульної служби МВС України в м. Одеса.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля "KIA RIO" д/н НОМЕР_3 в результаті його пошкодження у вказаній вище ДТП визначено позивачем на підставі рахунку-фактури від 04.08.2015 р. № 544 та становить 9 975,00 грн.

07 жовтня 2010 року позивачем складено страховий акт № 00175487, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 8 781,66 грн.

Положеннями ст. 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (аналогічні положення містяться і у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування").

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, з урахуванням рахунку-фактури від 04.08.2015 р. № 544, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 8 781,66 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 08.10.2015 р. № 034544.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (аналогічні положення містяться також у ст. 27 Закону України "Про страхування").

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України на виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 10.12.2015 р. у справі № 910/31088/15, станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована ТОВ "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" (далі - відповідач), що підтверджується Полісом серії АЕ № 3007408 (далі - Договір обов'язкового страхування). Виходячи з Договору обов'язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "HONDA CIVIC", із державним знаком НОМЕР_2, тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні ДТП особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а франшиза - 1 000,00 грн. (а.с. 50-51).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, позивач, з метою реалізації свого права, забезпеченого ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача із заявою № 16461 на виплату страхового відшкодування вих. № 6814 від 20.10.2015 р. у сумі 8 781,66 грн.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, такого відшкодування становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Тому, оскільки заяву на виплату страхового відшкодування отримано відповідачем 20.10.2015 р., в силу вимог статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" граничний термін виплати страхового відшкодування позивачу по вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді спливав 21.01.2016 р.

З огляду на те, що на момент подання позову до суду (09.12.2015 р.) та на момент прийняття рішення судом першої інстанції (18.01.2016 р.) передбачений законом граничний термін виконання грошового зобов'язання відповідача за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті позивачу страхового відшкодування не сплив, колегія суддів погоджується з висновками про те, що позовна вимога ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІКА" про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 7 781,66 грн. не підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016 р. та рішення господарського суду міста Києва 18.01.2016 р. у справі №910/31088/15 господарського суду міста Києва залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя Є.Чернов

судді Ж.Корнілова

В.Овечкін