ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14.04.2016р. Справа №905/6165/13

за заявою: №юр/812 від 29.03.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення по справі:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ

про стягнення 111325250,06 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 гол. юрисконс.

від відповідача: Ситник - пров. юрисконс.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.11.2013р. по справі №905/6165/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення 111325250,06 грн задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 93457164,69 грн, пеню 2178905,31 грн, штраф 2171512,33 грн, 3% річних 2986903,17 грн, інфляційні втрати 213,09 грн, судовий збір 68585,35 грн.

На виконання рішення від 05.11.2013р. по вказаній справі 19.11.2013р. господарським судом було видано відповідний наказ.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.01.2014р. вказане рішення залишено без змін.

31.03.2016р. до господарського суду Донецької області надійшла заява №юр/812 від 29.03.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення від 05.11.2013р. у справі №905/6165/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 79765748,91 грн, з яких: 72359629,66 грн основний борг, 2986903,17 3% річних, 213,09 грн сума інфляційних втрат, 2178905,31 грн пеня, 2171512,33 грн штраф, 68585,35 грн судовий збір, строком на 3 роки.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є єдиним постачальником теплової енергії в Донецькій області. При цьому, за твердженням заявника, наявність обставин проведення антитерористичної операції на сході України впливає на платоспроможність населення та підприємств Донецької області, в тому числі, щодо оплати спожитої теплової енергії. Як вказує відповідач, станом на 01.03.2016р. населення має заборгованість перед ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в сумі 355,6 млн. грн, юридичні особи у розмірі 55,4 млн. грн.

Крім того, відповідачем зазначено, що через дефіцит коштів державного бюджету не погашена заборгованість перед ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецькотеплокомуненерго» з різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам у розмірі 160,4 млн. грн.

Як зазначає заявник, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» станом на 31.12.2015р. збитки підприємства становлять 994001 тис. грн, дебіторська заборгованість 352033 тис. грн, кредиторська заборгованість 1413267 тис. грн.

14.04.2016р. до господарського суду надійшли заперечення без номеру від 07.04.2016р. Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на заяву про відстрочку виконання рішення, за змістом яких позивач зазначив, що сума, яку було стягнуто за рішенням суду від 05.11.2013р., є заборгованістю відповідача, що утворилась у зв'язку з неналежним та недобросовісним виконанням відповідачем зобовязань за договором №2БО-2012 від 20.01.2012р. про закупівлю природного газу. Наразі, за твердженням позивача, діяльність Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є збитковою.

Розглянувши заяву №юр/812 від 29.03.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2013р., господарський суд зазначає про наступне:

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України(справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, судове рішення по справі №905/6165/13, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Як свідчать матеріали справи, на теперішній час рішення суду від 05.11.2013р. по справі №905/6165/13 ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» у повному обсязі не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Виходячи зі змісту п.7.1.1 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є єдиним постачальником теплової енергії в Донецькій області. При цьому, за твердженням заявника, наявність обставин проведення антитерористичної операції на сході України впливає на платоспроможність населення та підприємств Донецької області, в тому числі, щодо оплати спожитої теплової енергії. Як вказує відповідач, станом на 01.03.2016р. населення має заборгованість перед ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в сумі 355,6 млн. грн, юридичні особи у розмірі 55,4 млн. грн. Крім того, відповідачем зазначено, що через дефіцит коштів державного бюджету не погашена заборгованість перед ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецькотеплокомуненерго» з різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам у розмірі 160,4 млн. грн.

Як зазначає заявник, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецькотеплокомуненерго» станом на 31.12.2015р. збитки підприємства становлять 994001 тис. грн, дебіторська заборгованість 352033 тис. грн, кредиторська заборгованість 1413267 тис. грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано баланс (звіт про фінансовий стан на 31.12.2015р.; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р.; договір №662/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375; договір №436/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375; акт звіряння взаєморозрахунків заборгованості за природний газ, що виникла станом на 01.12.2015р. та непогашена станом на 24.12.2015р.; акт звіряння розрахунків станом на 25.01.2016р.; наказ №27 від 02.02.2016р. про зміну суттєвих умов праці апарата ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»; графік виходу робітників ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» з 18.04.2016р. по 14.10.2016р.; інформацію про дебіторську заборгованість за теплову енергію станом на 01.03.2016р.; протокол №2 від 18.11.2015р. засідання комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах; довідку №20/808 від 29.03.2016р. про кредиторську заборгованість за спожитий газ станом на 01.03.2016р. перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у розмірі 1165194,9 тис. грн; довідку №04/809 від 29.03.2016р. про прогнозовану різницю в тарифах; сертифікат №2644/05-4 від 28.08.2014р. Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається ускладнене фінансове становище боржника.

Водночас, як свідчать матеріали справи, на виконання постанови №375 від 04.06.2015р. Кабінету Міністрів України 16.12.2015р. та 24.12.2015р. були укладені договори №436/375-в, №662/375-в, за змістом п.1 яких предметом договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенцій з державного бюджету, місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою №375 від 04.06.2015р. Кабінету Міністрів України.

Сторонами вказаних договорів були, в тому числі, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

На виконання договорів №436/375-в від 16.12.2015р., №662/375-в від 24.12.2015р., сторонами було проведено взаєморозрахунок, внаслідок чого сума основного боргу, що була стягнута за рішенням від 05.11.2013р. по справі №905/6165/13, відшкодована Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на загальну суму 21097535,03 грн. Станом на 01.01.2016р. сума основного боргу за договором №2БО-2012 від 20.01.2012р. про закупівлю природного газу становить 72359629,66 грн. Аналогічні за змістом відомості щодо залишку основного боргу містяться у запереченнях б/н від 07.04.2016р. Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Одночасно, як вказувалось вище, під час розгляду заяв про відстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати інтереси кредитора. Аналогічну позицію наведено у постанові від 25.07.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5017/2763/2012.

Наразі, чистий збиток позивача відповідно до звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2015 рік та балансу (звіту про фінансовий стан) на 31.12.2015р. склав 25096085 тис. грн, дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на 31.12.2015р. становила 33999240 тис. грн, розмір довгострокових кредитів банків становив 34824720 тис. грн.

З огляду на вищенаведене, фінансове становище Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є утрудненим.

Крім того, заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №2БО-2012 від 20.01.2012р. про закупівлю природного газу прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох учасників, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні відстрочки виконання рішення від 05.11.2013р. на 3 роки.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 05.11.2013р., з урахуванням майнового стану боржника, за висновками суду, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Таким чином, враховуючи позицію Вищого господарського суду України щодо обов'язкового врахування збалансованості інтересів обох сторін під час розгляду заяв про відстрочення виконання рішень, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення є ускладненим, з огляду на наявність обставин часткового погашення боргу відповідачем, господарський суд дійшов висновку, що виконання рішення від 05.11.2013р. господарського суду Донецької області по справі №905/6165/13 може бути відстрочено до 31.12.2016р. включно.

При цьому, посилання позивача на те, що виконання рішення від 05.11.2013р. вже було відстрочено, судом до уваги не приймаються, виходячи з того, що норми ст.121 Господарського процесуального кодексу України не обмежують право боржника на звернення до суду з заявами про відстрочку виконання рішення, а також право суду на задоволення відповідних заяв певною кількістю раз.

Відтак, заява №юр/812 від 29.03.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення у справі №905/6165/13 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву №юр/812 від 29.03.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення від 05.11.2013р. у справі №905/6165/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 79765748,91 грн, з яких: 72359629,66 грн основний борг, 2986903,17 3% річних, 213,09 грн сума інфляційних втрат, 2178905,31 грн пеня, 2171512,33 грн штраф, 68585,35 грн судовий збір, строком на 3 роки.

Відстрочити виконання рішення від 05.11.2013р. господарського суду Донецької області по справі №905/6165/13 до 31.12.2016р. включно.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця