ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Справа № 921/485/15-г/6

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівСибіги О.М.,
Коробенка Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуРегіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду
від16.11.2015
у справі№921/485/15-г/6
Господарського судуТернопільської області
за позовомПриватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері"
до1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області 2. Міністерства аграрної політики та продовольства України
провнесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу,

за участю

- відповідача-1:Васильківська В.Є. (довіреність від 25.12.2015)
- відповідача-2:Недашківська О.В. (довіреність від 04.01.2016),

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Галіція Дистилері" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України (ділі - відповідач) про внесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.07.2015 (суддя Шумський І.П.) в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 (судді Давид Л.Л. головуючий, Галушко Н.А., Юрченко Я.О.), з урахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Давид Л.Л., судді Галушко Н.А., Юрченко Я.О.), це рішення господарського суду скасовано, а позов залишено без розгляду.

У касаційній скарзі відповідач-1 просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у даній справі та залишити в силі рішення господарського суду Тернопільської області від 23.07.2015, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржене судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі договору оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу (горілчаний цех) Бучацького мальтозного заводу 12.12.2001, укладеного між позивачем та відповідачем-1, з урахуванням додаткових угод до нього, у позивача знаходиться в оренді до 12.04.2015 майно з метою виробництва та реалізації лікеро-горілчаних виробів, іншої продукції харчової промисловості.

Судом першої інстанції встановлено, що в межах місяця після закінчення терміну дії правочину, відповідачем направлено лист на адресу позивача, яким повідомлено про відмову орендодавця від продовження з ним договору оренди №9-ЦМК від 12.12.2001, а також зазначено про необхідність проведення комплексу заходів та процедур щодо повернення державного майна Міністерству аграрної політики та продовольства України.

В свою чергу позивач, посилаючись на положення ч.3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в обґрунтування своїх вимог про внесення змін до договору оренди державного майна мотивує добросовісним, на його думку, виконанням ним зобов'язань орендаря (сплату орендної плати, використання амортизаційних нарахувань), що не пов'язано з обов'язковим внесенням змін до договору після припинення його дії. Крім того, як встановлено судом першої інстанції, обставини належності виконання позивачем своїх обов'язків за спірним договором оренди є предметом іншої судової справи, розгляд якої станом на момент винесення рішення (23.07.2015) не завершено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що позивачем не надано достатньо доказів, які передбачають обов'язок орендодавця внести відповідні зміни до договору, а також доказів добросовісного виконання ним зобов'язань орендаря за договором оренди №9-ЦМК від 12.12.2001.

Апеляційний господарський суд скасовуючи це рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що місцевий господарський суд, при вирішенні даного спору, помилково не звернув уваги на відсутність повноважень особи, яка підписала позовну заяву на право звернення до господарського суду власне із заявленими позовними вимогами, що згідно п.1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України було підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та адвокатом, як представником його інтересів у даній справі, укладено договір від 05.05.2015 про те, що адвокат, як виконавець умов вказаного договору мав підготувати позов до відповідача про спонукання до укладення договору та здійснювати представництво інтересів позивача у вказаній справі в господарському суді Тернопільської області. Натомість представником позивача до суду подано позов про внесення змін до п. 10.1 договору №9-ЦМК від 12.12.2001, виклавши його в наступній редакції "Продовжити термін дії договору на 25 років з 13.04.2015 по 12.04.2040", що, як зазначено цим судом, суперечило умовам вказаного договору правової допомоги від 05.05.2015 та вимогам позивача у даній справі.

З огляду на вказані обставини суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду у зв'язку із відсутністю повноважень у представника на право звернення до господарського суду із заявленими позовними вимогами.

Підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні виходячи із наступного.

У відповідності до приписів статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником (ч.1).

Згідно приписів пункту 4 частини другої цієї статті позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, а якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Частиною сьомою статті 28 вказаного кодексу передбачено, що повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Як встановлено судом апеляційної інстанції 05.05.2015 адвокатом, як Виконавцем, і позивачем, як Замовником, в особі директора Губського С.Г. укладено договір, згідно п.1.1. якого Виконавець зобов'язується підготовити для Замовника позовну заяву про спонукання до укладення договору та здійснення представництва інтересів Замовника у вказаній справі в господарському суді Тернопільської області (т.1а.с.42).

При цьому 05.05.2015 адвокатом від імені позивача підписано та подано на розгляд господарського суду Тернопільської області позов до відповідача-1 про внесення змін в п.10.1. договору №9-ЦМК від 12.12.2001, виклавши його в наступній редакції "Продовжити термін дії договору на 25 років з 13.04.2015 року по 12.04.2040 року" (т.1 а.с.5-6). До цієї позовної заяви, як на підставу своїх повноважень адвокатом як представником позивача додано договір від 05.05.2015 про надання правової допомоги.

В апеляційному суді позивач заявив, що не був замовником та не погоджував подачі від свого імені позову до відповідачів про внесення змін до договору оренди цілісного майнового комплексу, а також те, що він відкликав повноваження, що були надані вказаному адвокату, тому позивач вважає, що даний позов подано неповноважною особою, яка не мала права підписувати від його імені таку позовну заяву.

Пунктом 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

В даній справі позов про внесення змін до договору оренди було підписано особою, яка не мала повноважень на підписання такої позовної заяви.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують вказаних висновків, а оскільки порушень апеляційним судом норм права не встановлено, оскаржену постанову належить залишити без змін з урахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 про виправлення описки щодо залишення позову без розгляду.

Судові витрати у справі за вказаних обставин належить залишити за відповідачем-1.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі Господарського суду Тернопільської області №921/485/15-г/6, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко