ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 911/460/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 40 977,65 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. №1821-К-О від 28.04.2015);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 40 977,65 грн заборгованості, з яких: 25 000,00 грн заборгованість за кредитом, 8 098,97 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 6 753,68 грн пені та 1 125,00 грн заборгованості по комісії.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором банківського обслуговування від 24.04.2014 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у строк та у розмірі, встановлених таким договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.02.2016 порушено провадження у справі № 911/460/16, розгляд справи призначено на 17.03.2016.

16.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (5616/16).

17.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи документів на вимогу ухвали господарського суду Київської області від 15.02.2016 (5645/16).

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2016 розгляд справи відкладено на 14.04.2016.

14.04.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №8015/16) та відзив на позовну заяву (8016/16), згідно якого відповідач не погодився з позовними вимогами та вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки, на думку відповідача, договір є неукладеним.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

В судовому засідання 14.04.2016 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 14.04.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.04.2014 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі- ФОП ОСОБА_1І./ клієнт) звернулась до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ Приватбанк / банк) із завою про відкриття рахунку, згідно якої ОСОБА_1 приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг (надаліУмови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 24.04.2014 (далі-договір), та взяла на себе зобовязання виконувати його умови.

Відповідно до договору відповідачу в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта, на його поточний рахунок №3683 було встановлено кредитний ліміт.

Приписами пунктів 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.8, 3.2.1.1.12, 3.2.1.4.5 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

Для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Відсоткова ставка залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту.

Клієнт сплачує банку винагороду за користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.4.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору відповідачу на його поточний рахунок відкрито кредитний ліміт з 11.06.2014 у розмірі 3 000,00 грн, з 17.12.2014 у розмірі 1 000,00 грн, з 16.01.2015 у розмірі 25 000,00 грн, з 31.03.2015 у розмірі 10 000,00 грн, з 01.04.2015 у розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською довідкою № 08.7.0.0.0/35 від 01.02.2016 та випискою з поточного рахунку останнього.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення банком (позивачем) умов договору.

Втім, відповідач свої обовязки за договором в частині повернення кредиту протягом серпня 2015 року січня 2016 року, сплати процентів за користування кредитом протягом червня 2016 року січня 2016 року та сплати комісії за вересень 2015 року січень 2016 року належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.01.2016 за ним утворилось 40 977,65 грн сукупної заборгованості.

З метою досудового врегулювання даного спору, 21.01.2016 позивачем було надіслано відповідачу претензію №40424К4М6S02S від 16.01.2016, відповідно до якої позивач інформував про наявність заборгованості за договором та вимагав її погашення.

Посилаючись на те, що відповідач на зазначену претензію не відповів, суму заборгованості за договором не погасив, позивач просить суд стягнути з відповідача 40 977,65 грн сукупної заборгованості за договором, в тому числі:

- 25 000,00 грн заборгованості по сплаті кредиту;

- 8 098,97 грн заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом;

- 1 125,00 грн заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом

- 6 753,68 грн пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

На підтвердження здійснених фінансових операцій за кредитним договором позивачем надано суду банківські виписки з позичкового (поточного) рахунку відповідача за спірний період.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1050, ст. 627 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктами 3.2.1.4.1.1-3.2.1.4.1.3, 3.2.1.4.4 Умов передбачено, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставно у розмірі 0% річних.

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, процентна ставка складає 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати завершення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг.

Пунктами 1 та 7 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

В обгрунтування заперечень до позовної заяви відповідач зазначає, що на його думку договір банківського обслуговування від 24.04.2014 є неукладеним, оскільки на заяві про відкриття поточного рахунку відповідача відсутній відбиток печатки останнього, відсутні докази укладання між сторонами угоди щодо надання відповідачу доступу до системи клієнт-банк/ інтернет клієнт-банк.

Таким чином, на думку відповідача, відсутні докази отримання відповідачем кредиту на договірній основі.

Суд критично оцінює зазначені твердження відповідача та вважає їх необгрунтованими з огляду на наступне.

.Відповідно до п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання може мати печатки.

Отже, наявність печатки є правом субєкта господарювання, а не його обовязком.

Крім того, судом встановлено наявність на заяві про відкриття рахунку від 24.04.2014 підпису відповідача, відповідач не заперечує підпис на заяві, договір банківського рахунку від 24.04.2014 не оскаржувався в судовому порядку та не визнавався не дійсним.

Крім того, використання відповідачем кредитного ліміту, відкритого в рамках договору, свідчить про погодження останнім з Умовами та правилами надання банківських послуг та, відповідно, породжує у відповідача обовязок по поверненню використаного кредитного ліміту, процентів та комісії за його використання у повному обсязі згідно умов договору.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також те, що станом на день прийняття рішення відповідач не погасив визначену заборгованість, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 000,00 грн боргу за кредитом, 8 098,97,00 грн боргу за нарахованими процентами за користування кредитом та 1 125,0 грн заборгованості по комісії підлягають задоволенню як такі, що доведені позивачем належними та допустимими доказами та не спростовані у встановленому порядку відповідачем.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 753,68 грн пені.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого обовязку по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6. клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.1.5.1-3.2.1.5.2 здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Оскільки арифметично вірний розмір заявленої до стягнення пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, обрахованої судом за вказані позивачем в наданому розрахунку періоди з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень Умов, відповідає зазначеним у розрахунках позивача, вимога позивача про стягнення 6 753,68 грн пені за порушення строків виконання зобовязань за договором є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 25 000,00 грн заборгованість за кредитом, 8 098,97 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, 6 753,68 грн пені та 1 125,00 грн заборгованості по комісії є обґрунтованими, підтверджуються наявними матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 18-А, кв. 116; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) 25 000 (двадцять пять тисяч) грн 00 коп. заборгованості по сплаті кредиту; 8 098 (вісім тисяч девяносто вісім) грн 97 коп. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; 1 125 (одну тисячу сто двадцять пять) грн 00 коп. заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом; 6 753 (шість тисяч сімсот пятдесят три) грн 68 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено: 25.04.2016

Суддя В.М. Антонова