ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.04.2016р. Справа № 20/141

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянув матеріали

скарги: Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород Київської області в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Димитров Донецької області

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі №20/141

за позовом: Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород, Вишгородський район, Київська область

до: Державного підприємства „Шахта ім. Ю.О.Гагаріна, м.Горлівка

про: стягнення 76469550,81грн.

за участю представників сторін:

від стягувача (скаржника): не явився,

від боржника: не явився,

від ВДВС: ОСОБА_1 за дов.№20-22/626 від 30.12.2015р.

Матеріали справи №20/141 втрачені через проведення на території м.Донецька АТО.

З відомостей програми Діловодство господарського суду вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 22.07.2008р. у справі №20/141 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля, м.Вишгород в особі Донецької філії, м.Донецьк задоволені: стягнуто з Державного підприємства „Шахта ім. Ю.О.Гагаріна на користь позивача 75875581,84грн. основного боргу, 593968,97грн. пені, 25500,00грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення 08.08.2008р. виданий наказ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.06.2010р. в порядку процесуального правонаступництва здійснено заміну Відкритого акціонерного товариства „Укренерговугілля, м.Вишгород його правонаступником Державним підприємством Регіональні електричні мережі (07300, Київська область, Вишгородський район, м.Вишгород, ).

До господарського суду Донецької області надійшла скарга Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії №1605 від 11.12.2015р. про:

- визнання дій відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ або ВДВС) з винесення постанови №8926504 від 12.11.2015р. про повернення стягувачеві наказу господарського суду Донецької області №20/141 від 08.08.2008р. неправомірними;

- визнання постанови відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ №8926504 від 12.11.2015р. про повернення стягувачеві наказу господарського суду Донецької області №20/141 від 08.08.2008р. недійсною;

- зобовязання відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу №20/141 від 08.08.2008р. та провести належні виконавчі дії.

Розгляд скарги неодноразово відкладався, зокрема, з метою витребування від відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ обґрунтованих письмових пояснень по суті скарги та доказів на підтвердження «всіх здійснених державним виконавцем заходів щодо розшуку боржника та його майна», про які йдеться в оскаржуваній постанові.

29.03.2016р. на адресу суду від стягувача (скаржника) надійшло клопотання №436 від 21.03.2016р. про розгляд справи без участі свого представника з доданою копією наказу №20/141 від 08.08.2008р. (а.с.160-162).

Стягувач (скаржник) у судове засідання не явився, вимогу ухвали суду від 22.03.2016р. не виконав.

Боржник у судове засідання не явився, вимоги ухвали суду від 22.03.2016р. не виконав, хоча про час, дату та місце проведення розгляду скарги був повідомлений належним чином (а.с.166).

Представник ВДВС у судове засідання явився, вимоги ухвали суду від 22.03.2016р. виконав частково: 05.04.2016р. надав до канцелярії суду заперечення вх.№11003/16 від 05.04.2016р. на скаргу, в яких просить в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі (а.с.163-165).

Відповідно до ч.2 ст.121-2 ГПК України неявка стягувача та боржника в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. Під час розгляду скарги суд

В С Т А Н О В И В :

Оскаржувану постанову №8926504 від 12.11.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачеві відділом ПВР Департаменту ДВС МЮУ винесено на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон). Постановою, зокрема, встановлено: боржник за даним виконавчим провадженням зареєстрований за адресою: 84614, Донецька обл., м.Горлівка, вул.Плеханова, 43. У звязку з проведенням АТО на території Донецької області здійснення перевірки майнового стану боржника за відомими адресами (Донецька обл., м.Горлівка) та здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису виявленого майна боржника на даний час є неможливим. В ході вжиття заходів було встановлено, що неможливо перевірити належним чином майновий стан боржника. Кошти на виявлених рахунках боржника у банках чи фінансових установах відсутні. Всі здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку боржника або його майна виявилися безрезультатними (а.с.22).

Скаргу обґрунтовано наступним: серед передбачених ст.47 Закону випадків повернення виконавчого документа стягувачеві відсутня така причина як проведення антитерористичної операції; державний виконавець повинен провести всі можливі дії зі встановлення майна та коштів боржника на території, підконтрольній українській владі; на порушення ст.11 Закону дії державного виконавця призводять до того, що рішення суду у справі №20/141 не виконується (а.с.5-6).

На думку державного виконавця, у даному випадку наявні передбачені п.5 ч.1 ст.47 Закону підстави для повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю перевірити належним чином майновий стан боржника, відсутністю коштів на виявлених рахунках боржника у банках, безрезультатністю здійснених заходів щодо розшуку боржника або його майна (а.с.163-165).

Згідно з п.5 ч.1 ст.47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи.

Відповідно до абз.7 п.3.12 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., крім здійснення виходу за місцезнаходженням боржника, організацію розшуку боржника юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або шляхом перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

За змістом ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши надані ВДВС копії документів виконавчого провадження №8926504 (а.с.39-120), суд встановив наступне:

1) державним виконавцем 10.08.2015р. складені наступні документи за №8926504/18: вимога до боржника про надання відомостей про фактичний залишок заборгованості з наданням підтверджуючих документів, а також інших необхідних для виконання рішення суду інформації і документів згідно з наведеним у вимозі переліком (а.с.104-105); запити до БТІ м.Донецька і Горлівського міського БТІ (а.с.106), до УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на дві адреси (а.с.107), до територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області (а.с.108), до головного управління Держземагентства у Донецькій області і управління Держземагентства у місті Горлівці (а.с.109), до Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області (а.с.110), до Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті (а.с.111), до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України (а.с.112).

При цьому відділом ПВР Департаменту ДВС МЮУ не надані суду докази направлення або вручення вимоги та запитів №8926504/18 від 10.08.2015р. адресатам, а також докази отримання відповідей на них. Так, серед копій документів виконавчого провадження міститься лише повідомлення УДАІ ГУМВС України в Донецькій області №9/4107 від 22.09.2015р. про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів станом на 17.09.2015р. (а.с.49).

2) 18.08.2015р. державним виконавцем складений запит №8926504/18 на адреси стягувача і боржника щодо залишку заборгованості за виконавчим документом, а також виникнення обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміни місця перебування (в тому числі реєстрації), найменування та банківських реквізитів (а.с.113). Докази направлення або вручення запиту №8926504/18 від 18.08.2015р. адресатам суду також не надані. Серед копій документів виконавчого провадження міститься заява стягувача №1120 від 02.10.2015р. про поновлення виконавчого провадження у звязку з припиненням дії мораторію на стягнення заборгованості з підприємств ПЕК, яка не містить посилань на запит №8926504/18 від 18.08.2015р. (а.с.117).

3) 27.08.2015р. державним виконавцем складені постанова про примусовий привід керівника боржника і супровідний лист №8926504/18 на адреси Головного управління МВС України у Донецькій області та Горлівського міського управління ГУМВС України в Донецькій області (а.с.114-115). Докази направлення або вручення вказаних документів адресатам суду не надані; серед копій документів виконавчого провадження відсутнє також отримане від органів внутрішніх справ документальне підтвердження неможливості здійснити примусовий привід.

Викладене свідчить, що перелічені вище документи не можуть бути прийняті судом як належні і допустимі докази здійснення виконавчою службою заходів з розшуку майна боржника, на які ВДВС посилається в оскаржуваній постанові та у запереченнях на скаргу.

Суд дійшов висновку, що обставини, на які міститься посилання в оскаржуваній постанові, не виключають здійснення виконавчого провадження, оскільки частиною 3 ст.20 Закону встановлено, що державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях на території, на яку поширюється юрисдикція України, а порядок дій у разі встановлення неможливості здійснення заходів примусового виконання шляхом арешту та опису майна боржника за адресою його реєстрації передбачений ч.ч.4, 5 ст.20 Закону.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом (ч.1, абз.2 ч.2 ст.11 Закону).

Державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови №8926504 від 12.11.2015р. про повернення виконавчого документа було порушено приписи п.5 ч.1 ст.47 та ч.1, абз.2 ч.2 ст.11 Закону. Отже, скарга підлягає задоволенню в частині вимог про визнання дій ВДВС з винесення постанови №8926504 від 12.11.2015р. неправомірними, а постанови недійсною та зобовязання відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження.

У скарзі також заявлена вимога про зобовязання відділу ПВР Департаменту ДВС МЮУ провести належні виконавчі дії.

Вказана вимога скаржника не є чіткою і недвозначною. До того ж перелік повноважень державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження, який міститься в частині третій ст.11 Закону, не є вичерпним. Стаття 32 Закону «Заходи примусового виконання рішень» також не містить вичерпного переліку відповідних заходів. Зазначене виключає задоволення даної вимоги.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.51 Закону у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Керуючись ст.ст.11, 20, 40, 47, 51 Закону України Про виконавче провадження; абз.7 п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5; ст.ст.33, 34, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород Київської області в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Димитров Донецької області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови №8926504 від 12.11.2015р. про повернення стягувачеві наказу господарського суду Донецької області №20/141 від 08.08.2008р. неправомірними.

3. Визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №8926504 від 12.11.2015р. про повернення стягувачеві наказу господарського суду Донецької області №20/141 від 08.08.2008р. недійсною.

4. Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №20/141 від 08.08.2008р.

5. Зобов'язати стягувача у строки, передбачені ч.4 ст.51 Закону України Про виконавче провадження, пред'явити до виконання у відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наказ господарського суду Донецької області №20/141 від 08.08.2008р.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 4 прим.:

1 до справи, 1 ВДВС,

2 сторонам у справі