УХВАЛА

20.04.2016Справа № 910/4393/15-г

За скаргою Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування»
на дії та рішенняВідділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
у справі № 910/4393/15-г за позовом до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут ефективних технологій» Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» стягнення 443728,30 грн.

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від скаржника - Маслакова І.Ю. (представник за довіреністю);
від ВДВС - від позивача -Кузьмишин Е.М. (представник за довіреністю); не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут ефективних технологій» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» (далі - Скаржник або ДП «НДПІ містобудування») про стягнення 443728,30 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.04.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2015, позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ДП «НДПІ містобудування» на користь позивача 443728,30 грн. заборгованості та 8874,57 грн. судового збору.

03.07.2015 на виконання зазначеного рішення суду видано відповідний наказ, на підставі якого відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС) 21.08.2015 було відкрито виконавче провадження №48504537.

Відповідно до постанови ВДВС про відкриття вказаного виконавчого провадження від 21.08.2015 ДП «НДПІ містобудування» було встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до 28.08.2015 включно.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження, зазначена постанова ВДВС від 21.08.2015 була направлена на адресу ДП «НДПІ містобудування» 02.09.2015 (згідно із реєстром рекомендованої кореспонденції ВДВС від 02.09.2015 та інформації з офіційного сайту «Укрпошти») та була отримання ДП «НДПІ містобудування» 05.09.2015 о 09:26 (відповідно до інформації «Відстеження пересилання поштових відправлень» з офіційного сайту «Укрпошти»).

З наданої ДП «НДПІ містобудування» копії листа ВДВС від 21.08.20125 № 1635/10 (щодо відкриття виконавчого провадження) убачається, що у Скаржника зазначений лист разом з постановою ВДВС від 21.08.2015 був зареєстрований 07.09.2015 під № 637/708/1.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.09.2015 було зупинено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 06.04.2015 до закінчення його перегляду в порядку касації.

На підставі вказаної ухвали суду касаційної інстанції виконавче провадження №48504537, відповідно до постанови ВДВС від 30.09.2015, було зупинено.

Постановою ВДВС від 09.11.2015 виконавче провадження №48504537 було поновлено. Копія цієї постанови ВДВС була вручена ДП «НДПІ містобудування» 20.11.2015, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (вих. № 01 5).

09.12.2015 ДП «НДПІ містобудування» направило на адресу ВДВС заяву №1588/9/1/7-07 про закінчення виконавчого провадження, до якої долучило копію платіжного доручення № 575 від 08.12.2015 про перерахування на рахунок ВДВС коштів у сумі 452602,87 грн. з призначенням платежу «сплата заборгованості на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 48504537 від 21.08.2015».

Здійснення вказаного переказу також підтверджується і випискою з банківського рахунку ДП «НДПІ містобудування» за 08.12.2015 (копія виписки долучена до матеріалів справи).

З матеріалів справи також слідує, що у зв'язку із несплатою у встановлений ВДВС строк для добровільного виконання рішення суду (до 28.08.2015) стягнутих коштів, ВДВС 13.01.2016 винесено постанову про стягнення з Скаржника виконавчого збору в сумі 45260,29 грн.

Також 08.02.2016 ВДВС винесено постанову про стягнення з Скаржника 100 грн. витрат пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій по виконавчому провадженню № 48504537.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що кошти були сплачені Скаржником не на користь кредитора, а були перераховані на рахунок ВДВС, яке 13.01.2016 видало розпорядження № 48504537/10 про спрямування отриманих від ДП «НДПІ містобудування» коштів у сумі 411457,15 грн. на користь ТОВ «Інститут ефективних технологій» у рахунок погашення заборгованості, а у сумі 41145,72 грн. на користь Державного бюджету України (на рахунок УК у Печерському районі) у рахунок сплати виконавчого збору.

Відповідно до платіжного доручення № 95 від 14.01.2016 кошти в сумі 411357,15 грн. були перераховані ВДВС на рахунок ТОВ «Інститут ефективних технологій» (згідно з наказом суду № 910/4393/15-г від 03.07.2015), а згідно із платіжним дорученням № 203 від 18.01.2016 кошти в сумі 41145,72 грн. були перераховані ВДВС до управління казначейства у рахунок сплати виконавчого збору.

Також із матеріалів виконавчого провадження слідує, що 01.02.2016 ВДВС виставило Скаржнику платіжну вимогу № 350/10 на суму 45360,29 грн. у рахунок сплати боргу за наказом суду № 910/4393/15-г від 03.07.2015. Зазначена сума коштів була стягнута ВДВС на рахунок з обліку депозитних сум 05.02.2016 та за розпорядженням ВДВС №48504537/10 від 08.02.2016 розподілена у сумі 41245,72 грн. на користь ТОВ «Інститут ефективних технологій» (у рахунок погашення заборгованості), а у сумі 4114,57 на користь державного бюджету в рахунок сплати виконавчого збору.

На підставі платіжного доручення № 834 від 11.02.2016 кошти у сумі 41245,72 грн. перераховані ВДВС на користь ТОВ «Інститут ефективних технологій».

12.02.2016 ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №48504537 у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі та стягненням у повному обсязі виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню.

Не погоджуючись з вищевказаними постановами ВДВС про стягнення виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню, ДП «НДПІ містобудування» 12.02.2016, у порядку статті 122-2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), звернулось до суду із скаргою на зазначені рішення ВДВС, у якій просило суд визнати неправомірними дії ВДВС щодо винесення постанов № 48504537 від 13.01.2016 про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат державного виконавця в сумі 100 грн., а також визнати недійсною зазначену постанову ВДВС № 48504537 від 13.01.2016 про стягнення з ДП «НДПІ містобудування» виконавчого збору в сумі 45260,29 грн.

Скарга мотивована тим, що вказані постанови ВДВС були винесені державним виконавцем незаконно, оскільки останнім не було вжито жодних заходів примусового виконання рішення суду (як то звернення стягнення на майно або грошові кошти боржника тощо), що в свою чергу, на думку Скаржника, не дає підстав для стягнення виконавчого збору. Натомість рішення суду було виконано Скаржником у добровільному порядку, без проведення виконавчою службою будь-яких відповідних дій, спрямованих на його примусове виконання. При цьому, Скаржник посилаючись на постанову Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14, зазначає, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору.

ВДВС у судовому засіданні подало заперечення на вказану скаргу, у якому зазначило, що оскаржувані постанови винесені відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому у задоволенні скарги ДП «НДПІ містобудування» слід відмовити.

Дослідивши доводи поданої скарги, заслухавши пояснення представників Скаржника та ВДВС, господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначеному розмірі виконавчий збір стягується з боржника також у разі виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (абзац 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції Закону України від 12.02.2015 № 191-VIII).

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Суд зазначає, що виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій з боржника не стягуються у разі отримання ВДВС документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання (частина 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначає початок примусового виконання рішень. Так, відповідно до частини 1 цієї статті у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Отже, датою початку примусового виконання рішення суду є наступний день, після спливу строку встановленого частиною другою статті 25 цього Закону.

У матеріалах справи відсутні докази того, що Скаржник у строк до 29.08.2015 надало ВДВС документальне підтвердження про повне виконання рішення суду.

Тому, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ДП «НДПІ містобудування» про визнання неправомірними дій ВДВС щодо винесення постанов № 48504537 від 13.01.2016 про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, а також визнання недійсними цих постанов ВДВС.

Суд не бере до уваги посилання скаржника на ту обставину, що ним несвоєчасно було одержано постанову ВДВС про відкриття виконавчого провадження (ВП № 48504537) від 21.08.2015, позаяк даний факт жодним чином не впливає на строк добровільного виконання рішення суду, і відповідно на стягнення виконавчого збору, оскільки цей строк відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» починає обчислюватися з моменту винесення зазначеної постанови, а не з моменту її отримання боржником.

До того ж Скаржник знав, що рішення Господарського суду м. Києва від 06.04.2015 набуло законної сули (його представник був у засіданні суду апеляційної інстанції), і відповідно повинен був знати, що на його виконання буде видано відповідний наказ, який позивачем може бути пред'явлений до виконання до ВДВС. Разом з тим, у добровільному порядку після набранням даним рішенням законної сили (16.06.2015), останнє не виконав.

Суд зауважує, що згідно з частиною 1 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Отже, Скаржник, який із запізненням отримав постанову ВДВС про відкриття виконавчого провадження, мав можливість звернутися до ВДВС із відповідною заявою про відкладення виконавчих дій, і мав право просити державного виконавця про продовження строку для добровільного виконання рішення суду до десяти робочих днів.

Однак такої заяви матеріали виконавчого провадження не містять.

Окрім того, суд зауважує, що стягнення виконавчого збору за своєю природою (враховуючи зокрема зміст статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у останній редакції) є не компенсаційним засобом, а засобом стимулюючим до добровільного, скорішого виконання рішення суду, а також мірою відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду.

Посилання Скаржника на постанову Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14 є помилковим, оскільки Верховний Суд України приймаючи цю постанову виходив із змісту статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у попередній редакції та не мала абзацу другого частини першої цієї статті. Абзац другий частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» набув чинності з 05.04.2015 згідно із Законом України від 12.02.2015 № 191-VIII, тобто після прийняттям Верховним Судом України постанови від 28.01.2015.

Виходячи із зазначених обставин, доводи Скаржника викладені в скарзі, визнаються судом неправомірними, а тому підстав для задоволення такої скарги суд не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 33, 34, 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут містобудування» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в установленому законом порядку.

СуддяСташків Р.Б.