КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 910/8182/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Лепень О.В. - представник за дов. б/н від 20.10.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року

у справі № 910/8182/14 (суддя:Головатюк Л.Д.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд"

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 у справі № 910/8182/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська електротехнічна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд"

про стягнення 333 948, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська електротехнічна компанія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 333 948, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/8182/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська електротехнічна компанія" задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська електротехнічна компанія" борг у розмірі 333 948, 00 грн, інфляційні в сумі 16 156,40 грн, 3% річних в розмірі 2305, 61 грн, пеню у розмірі 14602,22 грн, а також судовий збір у розмірі 7340,24 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 року вказане рішення Господарського суду було залишено без змін.

26.02.2016 року через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" надійшла заява про перегляд рішення за ново виявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/8182/14 за нововиявленими обставинами від 25.02.2016 року вих. № б/н і додані до неї документи повернуті без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, що заява про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами була подана без порушення місячного строку, встановленого ч.1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржник зазначив, що платіжне доручення від 22.02.2016 року за №161 про сплату судового збору відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року було прийнято до провадження.

У судовому засіданні 21.04.2016 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.

Представник позивача у судове засідання 21.04.2016 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 06.04.2016 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, позивач не скористався належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 21.04.2016 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої п.1 ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

Днем встановлення ново виявлених обставин, про які йдеться в п. 1 ч. 2 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомими заявникові.

Заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі:

1) подання заяви після закінчення встановленого строку без клопотання про його відновлення або відхилення такого клопотання господарським судом;

2) подання заяви без доказів надіслання копії заяви і доданих до неї документів іншим сторонам;

3) відсутності доказів сплати судового збору у порядку і розмірі, встановлених законодавством;

4) якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, подана після закінчення трирічного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили незалежно від поважності причини пропуску цього строку;

5) якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Про повернення заяви виноситься ухвала, яку може бути оскаржено.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 2, 3 та 5 частини шостої цієї статті, заява може бути подана повторно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу стало відомо про існування висновку ТОВ "Сент Софія Хоумс", що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України є підставою для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами тільки 19.02.2016 року, коли представнику заявника такий висновок був вручений представником ТОВ "Сент Софія Хоумс".

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 року було зобов'язано ТОВ "Сент Софія Хоумс" надати ТОВ "Геліус Буд" висновок щодо обставин, викладених у висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18.11.2015 року №6446/15-43, що в свою чергу вчасно зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок ТОВ "Сент Софія Хоумс" щодо обставин, встановлених судовою експертизою за №6446/15-43 до матеріалів даної справи 13.01.2016 року доданий не був, представник заявника в судовому засіданні участі не брав, а отже, заявник не мав можливості ознайомитися з відповідним висновком.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що вищевказаний висновок представник ТОВ "Сент Софія Хоумс" вручив ТОВ "Геліус-Буд" лише 13.02.2016 року, що підтверджується печаткою підприємства на першому аркуші висновку щодо обставин, встановлених судовою експертизою від 18.11.2015 року за №6446/15-423.

Враховуючи зазначене, заявник звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення в місячний строк, встановлений ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належний висновок суду першої інстанції щодо пропуску заявником місячного строку, оскільки заявнику було відомо/могло бути відомо про існування висновку, як мінімум вже в січні 2016 року. При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що в разі виявлення під час розгляду справи, що заявник раніше міг дізнатися про відповідну обставину, чи в разі встановлення, що зазначена обставина не є нововиявленою, суд не позбавлений права прийняти відповідне рішення.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належний висновок суду першої інстанції щодо неналежного оформлення платіжного доручення від 22.02.2016 року за №161, а саме на зазначеному платіжному дорученні відсутні підписи відповідальних осіб та відбиток печатки платника (заявника) та як наслідок повернення без розгляду заяви на підставі п. 3 ч. 6 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

До заяви додаються документи, що підтверджують надіслання копії заяви іншим сторонам, та документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами заявником були додані такі додатки: копія висновку ТОВ "Сент Софія Хоумс" від 13.01.2016 року (вих. № 02-01/16), докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви позивачу, копія довіреності.

Згідно п. 2.20. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу 6 Господарського процесуального кодексу України" чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної Інструкції для заповнення реквізиту № 40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту № 41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту № 51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Так, заявником, в якості доказу сплати судового збору оригінал платіжного доручення № 161 від 22.02.2016 із якого вбачається, що заявником було сплачено судовий збір в розмірі 8074, 26 грн, на зазначеному платіжному дорученні наявні підписи відповідальних осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Законх України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому господарський суд може з'ясувати відповідну обставину, використовуючи способи, передбачені ГПК, зокрема у разі необхідності отримувати таку інформацію від територіальних органів казначейства, яким судовий збір перераховано від позивача або особи, що подала апеляційну (касаційну) скаргу чи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (п. 2.4.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Тобто, суд особисто міг пересвідчитись про факт перерахування судового збору у встановленому порядку та розмірі до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що платіжне доручення № 161 від 22.02.2016 року про сплату 8 074,26 грн не приймається у якості належного доказу сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами у встановленому порядку і розмірі, встановлених законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ч. 2 п. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, а отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. ч. 5, 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4.8 Постанови Пленуму вищого господарського суду України від 21.02.2013 року за №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліус - Буд" - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/8182/14 скасувати та передати справу на розгляд Господарського суду м. Києва.

3. Матеріали справи № 910/8182/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

О.М. Гаврилюк