КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ 910/3854/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Придніпровська залізниця"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.03.2016

у справі № 910/3854/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Придніпровська залізниця"

до Дочірнього підприємства „Агроцентр Єврохім-Україна"

про стягнення 42 750,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Агроцентр Єврохім-Україна" про стягнення 42 750,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 позовну заяву Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Придніпровська залізниця" до Дочірнього підприємства „Агроцентр Єврохім-Україна" про стягнення 42 750,00 грн. повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Придніпровська залізниця" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Придніпровська залізниця" у справі №910/3854/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2016поновлено строк на апеляційне оскарження та прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 19.04.2016.

В судове засідання, призначене на 19.04.2016, уповноважені представники сторін в судове засідання 19.04.2016 не з'явилися, причини неявки суду невідомі. Про слухання справи повідомлені належним чином.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2016 у справі № 910/3854/16 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та відповідача.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України до вказаної позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяти від імені позивача в якості виконуючого обов'язки начальника Регіональної філії "Придніпровська залізниця" та виконуючого обов'язки головного інженера - першого заступника начальника Регіональної філії "Придніпровська залізниця".

Частиною 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником. Таким чином, вказаною статтею чітко розмежовуються поняття "подавати" та "підписувати".

Пунктом 3 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Частиною 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до абзацу шостого п.п. 2.2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Крім того, якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. В цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача. (абзац 6 п.п. 3.5. п. 3 вказаної Постанови Пленуму ВГСУ № 18 )

Матеріали справи свідчать про те, що на підтвердження обставин, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, окрім копії договору, ним було додано низку доказів.

П.1 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, до неї було додано довіреності, що уповноважують начальника юридичного сектора структурного підрозділу „Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії „Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" ОСОБА_5 та юрисконсульта II категорії юридичного сектора структурного підрозділу „Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії „Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" ОСОБА_6, крім того в даних довіреностях посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. зокрема зазначено, що особу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, їх дієздатність і повноваження перевірено.

Відповідно до п.4 ст.65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, а саме: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії; витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору.

Таким чином, при підготовці справи, суд першої інстанції не був позбавлений права зобов'язати позивача до початку розгляду справи надіслати необхідні документи.

Дана правова позиція висвітлена в п.3.5. Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", де зокрема зазначено, що при застосуванні положень пункту 1 частини 1 статті 63, а також пункту 1 частини 1 статті 81 ГПК України у випадках, коли позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, слід мати на увазі таке.

Якщо господарський суд має сумніви стосовно наявності у особи, яка підписала позовну заяву, відповідних повноважень, він у процесі підготовки справи до судового розгляду витребовує у позивача докази на підтвердження таких повноважень і лише у разі їх неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 12.11.2014 по справі № 904/6648/14.

З огляду на те, що довіреності № 2297 від 30.12.2015 та №2034 від 10.12.2015 копії яких наявні в матеріалах позовної заяви, видані на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно, чітко встановлені повноваження цих представників позивача як на підписання позовної заяви, так і на її подання, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята з невірним застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч вимогам чинного законодавства, зазначені докази не були враховані місцевим судом при винесені оскаржуваної ухвали суду, крім того, не було зобов'язано ані позивача ані відповідача надати оригінали необхідних документів.

Вище наведене свідчить про неповне дослідження Господарським судом міста Києва матеріалів позовної заяви. Таким чином, твердження суду першої інстанції щодо не дотримання вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України які носять імперативний характер

із посилання на дану обставину як на підставу повернення заяви без розгляду, є неправомірними і, як наслідок, судом першої інстанції помилково була винесена ухвала про повернення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 про залишення позову без розгляду та направлення справи до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Керуючись ст.ст. 90, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі Регіональної філії „Придніпровська залізниця" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/3854/16 скасувати.

Матеріали справи №910/3854/16 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко