КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа№ 910/79/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Шутов О.В. - за дов.

від відповідача: Флінт В.І. - за дов.

від третьої особи-1: Цуканова С.Г. - за дов.

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2016

у справі №910/79/16 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко»

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 2) Національний банк України

про визнання правочину нікчемним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (далі, позивач або Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» (далі, відповідач) про визнання нікчемним Договору застави майнових прав №Д-3/2014 від 04.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 до участі у справі було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі, третя особа-1).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 до участі у справі було залучено Національний банк України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі, третя особа-2).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 за клопотанням позивача у справі було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено до надання висновків судової експертизи.

Не погодившись з прийнятою ухвалою від 25.02.2016, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фламенко» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 про зупинення провадження у справі №910/79/16 скасувати, справу передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що поставлені на вирішення експерту питання жодним чином не пов'язані з предметом позову, фактично суперечать вимогам позивача, який вимагає визнати нікчемним договір в силу закону, діючи в межах повноважень і на підставі вимог спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У зв'язку з цим, поставлені на вирішення експертизи питання не підтверджують вимог позову, відповідно, виходять за межі предмету позову і не відносяться до обставин, які підлягають вирішенню у ході розгляду спору.

На думку скаржника, поставлені судом на вирішення судової експертизи питання, не потребують спеціальних знань, оскільки підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу відповідача у справі №910/79/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 (головуючий суддя Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Гаврилюк О.М.) апеляційну скаргу відповідача у справі прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 30.03.2016.

30.03.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Суліма В.В. на лікарняному, розпорядженням в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 №09-52/604/16 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 апеляційну скаргу відповідача у справі прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., розгляд справи призначено на 14.04.2016.

14.04.2016 представник третьої особи-1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представник відповідача на підтвердження своєї правової позиції надав суду 14.04.2016 копію постанови Вищого господарського суду України у справі №910/19721/14.

Представник третьої особи-2 у судове засідання, призначене на 14.04.2016, не з'явився, про причин неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення третьої особи-2 про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи-2.

Представники позивача та третьої особи-1 у судових засіданнях проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримував доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі скасувати.

Розглянувши в судових засіданнях апеляційну скаргу, відзиви на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадах призначення господарським судом судової експертизи.

Відповідно до частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу (частина 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України).

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 було призначено судову економічну експертизу у справі №910/79/16, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи підтверджується документально вартість майнових прав за активами (кредитними договорами), наданими у заставу згідно Додатку 1 до Договору застави майнових прав від 04.09.2014, укладеному між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фламенко»?

- чи відповідає дійсній ринковій вартості - вартість предмету застави, визначеної п. 1.3. Договору застави майнових прав від 04.09.2014, укладеному між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фламенко», станом на дату його укладання?

- чи підтверджується документально (бухгалтерськими та первинними документами) дотримання Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» вимог Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280 щодо врахування наданої згідно Договору застави майнових прав від 04.09.2014, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фламенко», застави у бухгалтерському обліку за позабалансовим рахунком 9510 «Надана застава» у звітному періоді на дату укладання вказаного договору?

Зазначеною ухвалою провадження у справі №910/79/16 зупинено до надання висновків судової експертизи.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення судової експертизи.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

Водночас, за приписами пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, а згідно з частиною 5 цієї ж статті ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Як зазначено у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» у разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення.

Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Так, як уже зазначалося вище, підставою для зупинення провадження у справі №910/79/16 стало призначення за клопотанням позивача судової економічної експертизи.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При вирішенні питання про призначення у справі судової експертизи, судом враховано правову позицію, що викладена в абз. 1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» стосовно того, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову у даній справі є визнання нікчемним Договору застави майнових прав №Д-3/2014 від 04.09.2014, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фламенко» з підстав, встановлених частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України та статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Під час розгляду даної справи суд має встановити обставини щодо наявності або відсутності підстав для визнання нікчемним Договору застави майнових прав №Д-3/2014 від 04.09.2014.

Відповідно до пункту 1.2. Договору застави майнових прав №Д-3/2014 від 04.09.2014 вартість майнових прав на дату укладення цього договору складає 830 064 485,09 грн.

Водночас, позивач наголошує на тому, що пунктом 1.3. Договору застави майнових прав №Д-3/2014 від 04.09.2014 предмет застави (вказані майнові права) за домовленістю сторін було оцінено сторонами в сумі 331 546 777,89 грн., тобто, як стверджує позивач, у розмірі меншому у 2,5 рази ніж вартість майнових прав. При цьому, незалежна оцінка майнових прав не проводилась. З огляду на це, позивач вважає, що Банк фактично відмовився від власних майнових прав на суму понад 500 000 000,00 грн. та здійснив відчуження майна за цінами, нижчими від звичайних (тобто на 20% і більше відрізняється від вартості майна), що є підставою для визнання нікчемним договору в силу положень пунктів 1, 3 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, позивач зазначив, що надана Банком застава не була відображена у бухгалтерському обліку на відповідному позабалансовому рахунку, що свідчить про те, що Банк прийняв на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог кредиторів у порядку іншому, ніж встановлено чинним законодавством (з порушенням правил бухгалтерського обліку).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що в даному випадку визначення ринкової вартості предмету застави (відповідність визначеної сторонами у договорі вартості предмету застави звичайним цінам) та встановлення факту відображення застави в бухгалтерському обліку є суттєвими обставинами у справі, які необхідно встановити, оскільки ці обставини вплинуть на результати вирішення справи, а для з'ясування вказаних фактів необхідні спеціальні знання.

Пунктом 1.2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі, Інструкція), визначено, що одним із основних видів експертизи є економічна, зокрема, бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Відповідно до пункту 1.4 вказаної Інструкції проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо методичного регулювання оцінки майна.

Враховуючи зміст позовних вимог, обставини справи, а також той факт, що поставлені позивачем питання потребують спеціальних знань, суд обгрунтовано призначив по справі судову економічну експертизу.

Згідно частини 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5. Інструкції визначено, що експертиза проводиться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. На підставі викладеного, суд обґрунтовано доручив проведення судової економічної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до частини першої статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною першою статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Недодержання судом першої інстанції цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, також є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи призначено судову експертизу та з огляду на те, для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, а тому у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно скористався правом, наданим йому пунктом 1 частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України та зупинив провадження у справі у зв'язку з призначення господарським судом судової експертизи.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фламенко» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 про зупинення провадження у справі №910/79/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 про зупинення провадження у справі №910/79/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/79/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх