УХВАЛА

14.04.2016Справа № 910/24029/13

За скаргою Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій"

на незаконні дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

За первісним позовом Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

До Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій»

Про стягнення 14 092 989,73 грн.

За зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій»

До Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

Про тлумачення умов договору

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України: не з'явився

Від Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій»: не з'явився

Від ВДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.04.14. у справі № 910/24029/13 відмовлено задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.14. рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2014 по справі № 910/24029/13 змінено та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "Визнати недійсним з моменту укладення Договір оренди нежитлового приміщення № 01-02/06 від 12.01.06. укладений між Закритим акціонерним товариством "Інститут розвитку передових технологій" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Інститут розвитку передових технологій") та Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Первісний позов Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України задовольнити. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на користь Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 14 092 989,73 грн. отриманих без достатніх правових підстав, 68 820,00 грн. судового збору за подання позовної заяви. В задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" відмовити повністю." Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на користь Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 36 540,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

23.12.14. на виконання вищевказаної постанови Господарським судом міста Києва були видані відповідні накази про:

- стягнення з Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на користь Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 14 092 989,73 грн. отриманих без достатніх правових підстав, 68 820,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

- стягнення з Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на користь Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 36 540,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.15. постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.14. у справі № 910/24029/13 залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 01.07.15. постанову Вищого господарського суду України від 18.02.15. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.14 у справі № 910/24029/13 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.14. у справі № 910/24029/13 залишено без змін.

21.12.15. до Господарського суду міста Києва через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла скарга Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на незаконні дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.12.15. розгляд вищевказаної скарги призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.02.16. зупинено розгляд скарги Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на незаконні дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по справі № 910/24029/13 до повернення матеріалів справи з Верховного суду України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.04.16. поновлено провадження у справі № 910/24029/13 по розгляду скарги Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій на незаконні дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та призначено її до розгляду на 14.04.16.

Представники учасників судового процесу в судове засідання 14.04.16. не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Судом враховано, що за приписами ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши в судовому засіданні 14.04.16. матеріали скарги, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки порушено порядок завершення виконавчого провадження, а саме: постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 15.12.15. закінчено виконавче провадження № 49460569, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження".

З огляду на вказане скаржник просить суд визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.12.15. № 49460569.

Судом встановлено, що постановою від 27.11.15. про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження № 49460569 з виконання наказу № 910/24029/13 від 05.11.15.

Згідно з заявою вих. № б/н від 14.12.15. відповідач звернувся до ВДВС з вимогами закінчити виконавче провадження № 49460569 та скасувати вжиті заходи примусового виконання рішення, та вчинити інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 15.12.15. закінчено виконавче провадження № 49460569, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 258/7 від 11.09.15., вказано про припинення діяльності Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, , місцезнаходження: 04053, м. Київ, Шевченківський район, вул. Артема, б. 73 шляхом ліквідації. Головою ліквідаційної комісії призначено Личова О.В. - заступника генерального директора Держінформ'юст з правових питань. У зазначеному наказі вказано, що ліквідаційна комісія здійснює управління справами Держінформ'юст на період до завершення його ліквідації, у тому числі представляє підприємство у відносинах з третіми особами та виступає в суді від імені підприємства.

21.12.15. Личов О.В. отримав супровідний лист відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з додатками вих. № 1291/4 від 15.12.15., про що свідчить реєстр відправлення рекомендованої кореспонденції та дані сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Згідно п. 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

Відповідно до ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами, а також за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які неможливо усунути, чи в інших випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст.59 Господарського кодексу України встановлено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

При цьому, згідно з положеннями ч.6 ст.59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання ліквідується: за ініціативою осіб, зазначених у частині першій цієї статті; у зв'язку із закінченням строку, на який він створювався, чи у разі досягнення мети, заради якої його було створено; у разі визнання його в установленому порядку банкрутом, крім випадків, передбачених законом; у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 14.04.16., Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України перебуває в стані припинення підприємницької діяльності за рішенням засновників. Головою ліквідаційної комісії відповідача є Личов Олексій Валерійович.

Також, зазначено що місцезнаходженням Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України є 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73.

Порядок здійснення розрахунків з кредиторами, вимоги яких, у тому числі, підтверджені рішенням суду, у разі ліквідації суб'єкта господарювання за рішенням власника (власників) встановлюється ст.ст.111, 112 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.9 ст.111 Цивільного кодексу України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу України. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Частиною 1 ст.112 Цивільного кодексу України передбачено наступну черговість задоволення вимог кредиторів у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

Таким чином, викладеними вище нормами закону встановлено порядок задоволення вимог кредиторів, у тому числі, які підтверджені рішенням суду, який відмінний від порядку, що передбачений Законом України "Про виконавче провадження". Зокрема, у даному випадку стягнення заборгованості здійснюється ліквідаційною комісією або іншим органом, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, проте не державним виконавцем.

Такі висновки суду кореспондуються зі змістом положень ст.67 Закону України "Про виконавче провадження", за приписами ч.ч.2, 3 ст.67 якої у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом України.

Тобто, у разі проведення ліквідації юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, за рішенням уповноваженого органу товариства, наказ суду направляється до ліквідаційної комісії відповідно до вимог ст.67 Закону України "Про виконавче провадження".

У даному випадку виконавчий документ не направляється до суду або іншого органу, який його видав, відповідно до ч.2 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки такий документ підлягає подальшому виконанню органом, що проводить ліквідацію юридичної особи. Після отримання виконавчого документу ліквідаційною комісією виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом України.

При цьому, господарський суд виходить з того, що за змістом ч.2 ст.67 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) саме для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку, а у разі закінчення ліквідації та внесення до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи виконання рішення суду вже буде неможливим.

Господарський суд також враховує, що у разі наявності підстав, передбачених ст.67 вказаного Закону України для закінчення виконавчого провадження, за змістом цієї статті таке виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом України, тобто ст.49 Закону України "Про виконавче провадження".

У даному випадку підстава для закінчення виконавчого провадження передбачена спеціальною нормою, яка міститься в ст.67 Закону України "Про виконавче провадження", та при застосуванні якої загальні норми ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" не порушуються.

Викладені висновки суду підтверджуються позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 03.06.2013 року по справі № 5023/1509/12, від 07.11.2012 року по справі № 26/4, від 19.12.2012 року по справі № 10/47/08.

Крім того, боржник надав заяву Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" вих. № 185-10 від 29.10.15. про визнання вимог кредитора, відповідно до якої просив включити кредитора до реєстру кредиторів державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, задовольнити вимоги в повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів у сумі 43 269 913,36 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність винесення відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві постанови від 15.12.15. про закінчення виконавчого провадження № 49460569, оскільки виконання рішень про задоволення вимог кредиторів юридичної особи, що перебуває в стані ліквідації, передбачено саме ліквідаційною комісією в ході ліквідаційної процедури, а не державним виконавцем.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 03.02.16. у справі № 910/26998/14 та постанові Верховного Суду України від 01.12.15. по справі № 818/8714/13-а.

Таким чином, скарга Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на незаконні дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на незаконні дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Суддя Т.М. Ващенко