РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа № 911/5514/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомЛьвівського міського комунального підприємства "Львівводоканал"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл"
простягнення 78 320 грн 03 коп.
Представники:
від позивача: Сорока Д.М. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
обставини справи :

25.12.2015 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" про стягнення 78 320 грн 03 коп. за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до каналізаційної мережі у період з січня 2012 року по квітень 2013 року здійснював скид стічних вод у систему міської каналізації міста Львова без Дозволу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" на скид стічних вод, у зв'язку з чим відповідачу була нарахована плата за на скид без дозволу стічних вод у систему міської каналізації міста Львова за період з січня 2012 року по квітень 2013 року у розмірі 78 320 грн 03 коп.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2015 порушено провадження у справі № 911/5514/15, справу призначено до розгляду на 03.02.2016.

03.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду Київської області від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.02.2016 матеріали справи № 911/5514/15 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 справу № 911/5514/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.03.2016.

14.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

14.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 розгляд справи відкладено на 11.04.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Представник відповідача у судове засідання 11.04.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

У судове засідання 11.04.2016 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 11.04.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

У судове засідання 11.04.2016 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 11.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.11.2010 між Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" (львівводоканал за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" (абонент за договором) укладено попередній договір на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до каналізаційної мережі № 308954 терміном на один рік, відповідно до умов якого львівводоканал надає послуги у забезпечення питною водою та приймання стічних вод, а абонент користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України, зокрема: Законом України "Про питну воду і питне водопостачання", "Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України" (надалі Правила користування), "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення" (надалі Правила експлуатації), "Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст і селищ України", "Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова" (надалі Правила приймання).

Судом встановлено, що після закінчення терміну дії тимчасового договору, постійний договір між сторонами про надання послуг із водопостачання та водовідведення не було укладено, але відповідач продовжував фактично отримувати послуги з водопостачання та водовідведення для потреб виробничої бази по вул. Шевченка, 323-337, промзона "Рясне-2" в м. Львові.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги з водопостачання та водовідведення виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність договору на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до каналізаційної мережі у зв'язку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов'язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14.

Відповідно до частини 1 статті 11128 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

14.01.2013 між Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" (львівводоканал за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" (абонент за договором) укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до каналізаційної мережі № 308954 (далі - договір), відповідно до умов якого львівводоканал надає послуги у забезпечення питною водою та приймання стічних вод, а абонент користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України, зокрема: Законом України "Про питну воду і питне водопостачання", "Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України" (надалі Правила користування), "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення" (надалі Правила експлуатації), "Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст і селищ України", "Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова" (надалі Правила приймання).

Згідно з положення пунктів 5.1 та 5.1 договору сторони погодили, що договір укладається терміном на один рік. Договір вважається переукладеним на новий термін на тих самих умовах, якщо за один місяць до його розірвання жодна із сторін не заявить про закінчення його дії.

У відповідності до пункту 2.2.1 договору абонент зобов'язаний отримати в Львівводоканалі технічні умови (в разі їх відсутності) на приєднання абонента до мереж водопроводу та каналізації, погодити паспорт водного господарства (в разі його відсутності) протягом одного місяця з моменту укладання договору і у встановленому порядку отримати Дозвіл на скид стічних вод, погодивши проект ліміту на скид забруднювальних речовин.

Пунктом 3.5 договору визначено, що оплата за послуги водопостачання та водовідведення (в межах встановлених лімітів водопостачання і якісних та кількісних показників стічних вод) проводиться абонентом відповідно до діючих тарифів шляхом перерахування на рахунок львівводоканалу коштів до 10 числа, наступного за звітним місяцем. Оплата за послуги водопостачання та водовідведення може здійснюватися шляхом проведення предоплати.

Відповідно до пункту 4.4. договору об'єм відібраної води, а також об'єм скинутих стічних вод понад встановлений ліміт (при умові його затвердження органами місцевого самоврядування) оплачується в п'ятикратному розмірі. При відсутності технічних умов, і неотриманні їх протягом чотирьох місяців від дати укладення договору, весь об'єм води та стоків вважається понадлімітним і оплачується в п'ятикратному розмірі. При відсутності Дозволу на скид забруднювальних речовин чи закінченні терміну його дії весь об'єм стоків вважається понадлімітним і оплачується в п'ятикратному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" віднесено до переліку підприємств для яких встановлюється ліміт на скид забруднювальних речовин у міську каналізація станом на 01.01.2012.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (далі - Правила), які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 1.4 Правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 N 37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.2 Правил № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Відповідно до пункту 1.4 Правил № 37 стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Згідно з пунктом п. 2.4 Правил № 37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Відповідно до пункту 4.6 Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених Рішенням виконкому Львівської міської ради № 292 від 18.09.2002, підприємства зобов'язані отримати Дозвіл водоканалу на скид стічних вод. Підприємствам, які дотримуються вимог цих правил, Дозвіл на скид надається водоканалом: на підставі доведеного Ліміту на скид (крім пункту 4.5.2.3.1), у межах доведеного ліміту, для підприємств, занесених у перелік: з підставою "ПЛ" - на один календарний рік, з підставою "ГН" - до зміни підстави лімітування чи ліміту на скид.

Згідно з пунктом 4.6.3 правил приймання стічних вод для отримання Дозволу на скид підприємство подає лист згідно з додатком 10.11. Лист про дозвіл на наступний період подається до 1 листопада поточного року. Якщо підприємство у встановлені терміни не звернулось у водоканал щодо надання Дозволу на скид - Дозвіл на скид втрачає чинність.

Положеннями пункту 4.6.6. правил приймання стічних вод плата за скидання стічних вод без Дозволу встановлюється в п'ятикратному розмірі тарифу (пункт 9.4.2.1).

Пунктом 8.4.9. правил приймання стічних вод, що також кореспондується з пункту 4.2 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 N 37, визначено, що плата підприємств за скид до міської каналізації стічних вод з порушенням Правил щодо їх складу та властивостей (пункт 9.2.2), а також за скид стічних вод без Дозволу (пункти 9.4.2, 9.4.2.1) здійснюється відповідно до рахунків, які виставляє водоканал, і розподіляється таким чином: 20 відсотків перераховуються підприємством на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовища, 80 відсотків перераховуються підприємством на рахунок водоканалу.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів уноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Як встановлено судом, в порушення умов договору та норм чинного законодавства України відповідач у період з січня 2012 року по квітень 2013 року здійснював скид стічних вод у систему міської каналізації міста Львова без Дозволу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" на скид стічних вод, у зв'язку з чим відповідачу була нарахована плата за на скид без дозволу стічних вод у систему міської каналізації міста Львова за період з січня 2012 року по квітень 2013 року у розмірі 78 320 грн 03 коп., 20 % (16 164 грн 51 коп.) від якої підлягає оплаті підприємством на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовищ, 80 % (62 155 грн 52 коп.) - на рахунок позивача.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість з відшкодування плата за на скид без Дозволу на скид стічних вод у систему міської каналізації міста Львова за період з січня 2012 року по квітень 2013 року у розмірі 78 320 грн 03 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів наявності у відповідача відповідного Дозвіл водоканалу на скид стічних вод у систему міської каналізації міста Львова у період з січня 2012 року по квітень 2013 року, а також доказів оплати виставлених позивачем та отриманих відповідачем рахунків платежу за скид стічних вод без дозволу за спірний період.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку щодо отримання Дозволу на скид стічних вод у систему міської каналізації міста Львова за період з січня 2012 року по квітень 2013 року, а також обов'язку з оплати виставлених позивачем та отриманих відповідачем рахунків платежу за скид стічних вод без дозволу за спірний період, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 62 155 грн 52 коп., що складає 80 % плата за на скид без дозволу стічних вод у систему міської каналізації міста Львова за період з січня 2012 року по квітень 2013 року.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" плати за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу у розмірі 16 164 грн 51 коп. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища м. Львова суд зазначає наступне.

Нормами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

У відповідності до частини 2 статті 21 Господарського процесуального кодексу України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до норм частини 1, 2 статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Згідно з частиною 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

У відповідності до частини 3 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як встановлено судом, позовна заява підписана директором Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" Вольським В.В., проте до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували повноваження Вольського В.В. звертатись до суду з позовом про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу фонду охорони навколишнього природного середовища м. Львова Львівської міської ради.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували повноваження Вольського В.В. звертатись з позовом до суду про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу Львівської міської ради, господарський суд залишає без розгляду позовну заяву Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" плати за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу у розмірі 16 164 грн 51 коп. на користь фонду охорони навколишнього природного середовища м. Львова.

У судовому засіданні 14.03.2016 представником відповідача, відповідно до відзиву на позов, заявлено клопотання про застосування позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" стосовно того, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснено часткову оплата наданих послуг позивачу. Зазначені дії судом розцінюються як дії, що свідчать про визнання боржником свого боргу, у зв'язку з чим перебіг строку позовної давності було перервано.

Враховуючи що строк позовної давності було перервано, враховуючи строки загальної позовної давності, суд приходить до висновку про нарахування позивачем заборгованості в межах строків позовної давності.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 81, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 22, літ. А, нежитлове приміщення 3 № 1 по №14 групи приміщень № 309, ідентифікаційний код 32851616) на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" (79017, м. Львів, вул. Зелена, буд. 64, ідентифікаційний код 03348471) плату за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу у розмірі 62 155 (шістдесят дві тисячі сто п'ятдесят п'ять) грн 52 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 966 (дев'ятсот шістдесят шість) грн 62 коп.

3. Позов Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Онур Конструкціон Інтернешнл" в фонд охорони навколишнього природного середовища м. Львова нарахування у розмірі 16 164 грн 51 коп. за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу, залишити без розгляду.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.04.2016

Суддя Н.Б. Плотницька