РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016Справа №910/2386/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1
простягнення 5971,46 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явився
від відповідачаВолобоєва Т.В. - представник
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» 5971,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №167949Га/13оАС від 27.06.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у розмірі 25485,40 грн власнику автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Chevrolet, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8785769, тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків у розмірі 25485,40 грн покладається на відповідача. Оскільки відповідачем в добровільному порядку було сплачено на користь позивача лише частину страхового відшкодування - у розмірі 19003,94 грн, решту суми (5971,46 грн) позивач просить суд стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 розгляд справи було призначено на 07.04.2016.

В судове засідання, призначене на 07.04.2016, з'явився представник відповідача, який проти задоволення позову заперечив. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2278 від 23.06.2014 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 19513,94 грн, а франшиза за полісом 510,00 грн. Відтак, відповідач стверджує, що з огляду на положення ст.12.1 та ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхового відшкодування за полісом №АС/8785769 в результаті настання страхового випадку - ДТП, що сталася 18.06.2014, була сплачена ним в повному обсязі.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки представників позивач не повідомив.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач був належним чином повідомлений, справа може бути розглянута за наявними в ній документами без участі представників позивача.

Третя особа представників в судове засідання не направила, однак, 14.03.2016 через канцелярію суду третьою особою подано письмові пояснення по справі, в яких третя особа проти задоволення позову заперечує.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.06.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №167949Га/13оАС (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем марки Renault, державний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

18.06.2014 близько 10 год. 30 хв. в місті Одесі сталася ДТП, а саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем Chevrolet, державний номер НОМЕР_2, рухаючись по вул. Центральний аеропорт, при перестроюванні з середньої смуги в праву, не надав перевагу в русі автомобілю марки Renault, державний номер НОМЕР_1, який рухався в правій смузі попутного напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Приморського районного суду м.Одеси від 03.07.2014 у справі №522/11630/14-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхових актів №1.001.14.10487/VESKO19838 від 07.07.2014 та №1.001.14.10487/VESKO24251 від 20.08.2014 у відповідності до розрахунків суми страхового відшкодування, визначених вказаними актами, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у сумі 25485,40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №118483 від 08.07.2014 на суму 21858,02 грн та №126417 від 21.08.2014 на суму 3627,38 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Приморського районного суду м.Одеси від 03.07.2014 у справі №522/11630/14-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Chevrolet, державний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_1

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Chevrolet, державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Chevrolet, державний номер НОМЕР_2, станом на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8785769.

Вказаним договором (полісом) №АС/8785769 передбачено, що франшиза становить 510,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Листом №2596/10487/УБК від 05.02.2015 позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди у розмірі 21858,02 грн.

30.04.2015 відповідачем було виплачено на користь позивача суму відшкодування по спірному страховому випадку у розмірі 19003,94 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №3594 від 30.04.2015 та сторонами не заперечується.

Листом №7933/10487/УБК від 21.09.2015 позивач повідомив відповідачу про здійснення ним доплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування у розмірі 3627,38 грн, та з посиланням на ст.ст. 993,1191 Цивільного кодексу України просив здійснити доплату відшкодування шкоди за полісом №АС/8785769 у розмірі 5971,46 грн.

Однак, вимога позивача залишена відповідачем без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виплачено страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №167949Га/13оАС від 27.06.2013 у розмірі 25485,40 грн.

В той же час, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом враховується, що за змістом ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, право вимоги до страховика переходить в межах фактичних затрат. Однак, до правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачем у даній справі підлягають застосуванню положення ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як спеціальної норми, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З поданого відповідачем висновку №2278, складеного 23.06.2014 суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, вбачається, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу при спірному ДТП складає 19513,94 грн.

Отже, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 19513,94 грн.

Крім того, відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відтак, враховуючи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (у розмірі 19513,94 грн), визначені полісом №АС/8785769 розміри франшизи (510,00 грн) та ліміт відповідальності, відповідач зобов'язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 19003,94 грн (19513,94 грн мінус 510,00 грн франшизи за полісом).

Як свідчать матеріали справи, сума страхового відшкодування у розмірі 19003,94 грн була відповідачем сплачена згідно платіжного доручення №3594 від 30.04.2015.

Наявності у відповідача зобов'язання з оплати заявленої до стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5971,46 грн позивачем належними та допустимими доказами не доведено.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 5971,46 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.04.2016

Суддя Ю.М. Смирнова