РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016Справа №910/3575/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління

активами "СИСТЕМА ПЛЮС"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача Пайовий венчурний інвестиційний фонд "Актив" не диверсифікованого

виду закритого типу Товариства з обмеженою відповідальністю

"СИСТЕМА ПЛЮС"

про стягнення 451 235,80 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача: Радзевіл А.В.(за дов.)

Від відповідача: Сміян Т.І.(за дов.)

Від третьої особи: Павленко С. В. (за дов)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 19.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором відступлення права вимоги № ДВПВ-1029/1-980 від 30.09.2014 у розмірі 451 235,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 порушено провадження у справі №910/3575/16 та призначено до розгляду на 23.03.2016.

В судовому засіданні 23.03.3016 судом в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом оголошувалась перерва до 31.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Пайовий венчурний інвестиційний фонд "Актив" не диверсифікованоговиду закритого типу Товариства з обмеженою відповідальністю"СИСТЕМА ПЛЮС", розгляд справи відкладено на 19.04.2016.

Через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва 19.04.2016 від відповідача надійшли письмові пояснення у справі, від позивача - додаткові пояснення позивача до позовної заяви.

В судове засідання 19.04.2016 представники сторін та третьої особи з'явилися та надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором відступлення права вимоги № ДВПВ-1029/1-980 від 30.09.2014 в частині здійснення оплати за відступлене право вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав припинення зобов'язань за договором відступлення права вимоги № ДВПВ-1029/1-980 від 30.09.2014.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2014 між позивачем, як первісним кредитором та відповідачем, який діяв від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового венчурного інвестиційного фонду "Актив" не диверсифікованоговиду закритого типу Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМА ПЛЮС", як новим кредитором було укладено договір про відступлення права вимоги № ДВПВ - 1029/1-980 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор зобов'язався відступити, а новий кредитор прийняти всі права вимоги (далі за текстом - право вимоги) за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним 02.03.2012 між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" ().

У відповідності до п. 1.2. договору право вимоги за договором вказаним в п. 1.1. договору, переходить від первісного кредитора до нового кредитора в день укладання договору. У день укладання договору первісний кредитор передає новому кредитору виписку по рахункам позичальника, що підтверджує суму його заборгованості перед первісним кредитором станом на день укладання договору (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.2. договору після здійснення новим кредитором первісному кредитору повної оплати за право вимоги та для реалізації новим кредитором придбаних ним прав первісний кредитор передає новому кредитору документи визначені п. 2.2.1, 2.2.2. Передача документів, відповідно до п. 2.3. договору, проводиться протягом 5 робочих днів з дати здійснення розрахунків у відповідності до вимог п. 3.1. - 3.3. договору шляхом підписання акту прийому - передачі.

В пункті 2.6 сторонами було погоджено, що до моменту здійснення новим кредитором повної оплати первісному кредитору за право вимоги, новий кредитор залишає на зберігання первісному кредитору документи визначені в п. 2.2. договору, про що укладається окремий договір зберігання.

Відповідно до п. 3.1. договору за право вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 451 235, 80 грн, яка дорівнює загальній сумі всіх вимог первісного кредитора, що передається новому кредитору, станом на дату укладення договору. Оплата за договором здійснюється, згідно п. 3.2. договору з урахуванням положень додаткового договору № 1 до договору від 15.01.2015, з відстрочкою платежу до 15.07.2015.

В пункті 6.2. договору сторони погодили, що строк дії договору припиняється, зокрема, за письмовим повідомленням сторони за 10 банківських днів до такого припинення, надісланим поштою іншій стороні рекомендованим листом.

Відповідно до п. 6.5. договору зміни до договору набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до договору, якщо інше не встановлене у самій додатковій угоді, договорі або у чинному законодавстві України.

На виконання положень договору сторонами 30.09.2014 було укладено договір зберігання № ДЗ-1029/1-980, за яким відповідач передав, а позивач прийняв на безоплатне зберігання кредитний договір № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії укладений 02.03.2012 між ПАТ "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" ().

09.07.2015 сторонами було укладено додатковий договір № 2 до договору, яким сторони виклали п. 4.1. у такій редакції: "У разі невиконання новим кредитором зобов'язань, передбачених п.п. 3.1. - 3.3. договору, договір вважається припиненим за згодою сторін з дня, наступного за днем, визначеним для оплати з відстрочкою у відповідності до п. 3.2. договору. При цьому: 4.1.1. до первісного кредитора переходять усі права вимоги за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії. 4.1.2. Вважається припиненим за згодою сторін договір зберігання № ДЗ-1029/1-980 від 30.09.2014 укладений у відповідності до п. 2.6. договору. При цьому, документи, передані новим кредитором первісному кредиторові на зберігання, залишаються у первісного кредитора."

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Радикал Банк" у позивача було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 10.07.2015 до 09.10.2015.

Як вбачається із наявних у справі доказів, в липні 2015 року відповідач направив позивачу листа вих. № 139 від 13.07.2015, яким повідомив про припинення з 27.07.2015 договору на підставі п. 6.2.3. договору та просив розірвати договір зберігання. Зазначений лист був отриманий позивачем, про що свідчить копія листа позивача адресованого відповідачу вих. № 2135/15 від 28.08.2015 (наявна в матеріалах справи), в якому позивач зазначає, що отримав від відповідача лист щодо припинення дії договору про відступлення права вимоги № ДВПВ - 1029/1-980 від 30.09.2014.

Доказів із яких би вбачалося здійснення відповідачем оплати за відступлене право вимоги за договором матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, 30.09.2015 за заявою Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" у справі № 910/22418/15 було порушено провадження у справі про банкрутство. При цьому, заявлені ініціюючим кредитором вимоги до боржника підтверджені, зокрема рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2013 у справі № 2610/26296/2012, яким солідарно стягнуто заборгованість з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" та інших осіб за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 від 02.03.2012. Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" на загальну сум 738 336, 92 грн, та визнано Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" конкурсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" на загальну суму 738 336, 92 грн.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 451 235, 80 грн плати за відступлене право вимоги по договору за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним 02.03.2012 між Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК"та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп".

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ст. 510 ЦК України). Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513, 514 ЦК України).

Згідно приписів ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

На підставі викладених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений договір відступлення права вимоги, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 47 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання. Тобто кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.

Як встановлено судом, договором укладеним між сторонами відповідач взяв на себе зобов'язання по здійсненню оплати в розмірі 451 235, 80 грн за право вимоги за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним 02.03.2012 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" до 15.07.2015, а позивач взяв на себе зобов'язання відступити таке право вимоги на користь відповідача.

Крім того, сторонами були визначені в договорі такі підстави припинення його строку: за домовленістю сторін та за письмовим повідомленням сторони за 10 банківських днів до такого припинення.

У строк до 15.07.2015 відповідач оплату передбачену договором за право вимоги не здійснив, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Водночас судом встановлено, що 09.07.2015 сторонами була укладена додаткова угода до договору № 2 (оформлена належним чином), в якій сторони дійшли домовленості, що договір вважається припиненим за згодою сторін з 16.07.2015, у випадку невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті у строк до 15.07.2015. Враховуючи, що у строк до 15.07.2015 відповідачем оплата права вимоги здійснена не була, суд дійшов висновку про припинення зобов'язань за договором за згодою сторін в силу укладеної ними додаткової угоди № 2 від 09.07.2015. При цьому, згідно положень додаткової угоди № 2 усі права вимоги за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії перейшли назад до позивача.

Посилання позивача на відсутність у нього примірника додаткової угоди № 2 від 09.07.2015 відхиляються судом, з огляду на наявність в матеріалах справи належним чином завіреної копії такої додаткової угоди, із якої вбачається, що додаткова угода була укладена уповноваженими особами сторін, підписи яких скріплені круглими печатками таких сторін, а суду для огляду був наданий оригінал вказаної додаткової угоди.

Оскільки в результаті припинення правового зв'язку між сторонами в силу укладеної ними додаткової угоди № 2 від 09.07.2015, позивач втратив право вимагати від відповідача виконання передбаченого у договорі зобов'язання по здійсненню оплати за право вимоги, а відповідач звільнився від обов'язку виконувати таке зобов'язання, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом, також, враховано, що наразі позивач реалізовує своє право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії укладеним 02.03.2012, право за яким нібито перейшло до відповідача, що опосередковано свідчить про погодження позивача з позицією суду, щодо припинення зобов'язань за договором та належність права вимоги за кредитним договором № КЛ-1029/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним 02.03.2012 саме позивачу, а не відповідачу. Прийняті до уваги судом, при прийнятті рішення у справі, і такі обставини справи: направлення відповідачем позивачу повідомлення про припинення договору та отримання такого повідомлення позивачем; не передання позивачем відповідачу документів, які засвідчують права, що передавалися за договором, тобто по суті не набуття позивачем таких прав.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору в порядку ст. 49 ГПК України покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.04.2016.

Суддя Л. Д. Головатюк