ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 рокуСправа № 912/5045/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 912/5045/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал ОСОБА_1 Логістик", Київська область, м. Яготин

до приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

про стягнення 47 995,25 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал ОСОБА_1 Логістик" звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з приватного підприємства "Креатив" заборгованості за договором перевезення вантажів № ГП 15 від 01.06.2014 р. в сумі 47 995,25 грн., з яких: 36 960,00 грн. основний борг, 9 236,94 грн. пеня, інфляційні втрати в сумі 1 187,34 грн., 3% річних в сумі 610,97 грн., з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на те, що він як перевізник, належним чином виконав взяті на себе зобов'язання згідно договору № ГП 15 від 01.06.2014 р. про перевезення вантажів, а відповідач не оплатив вартість транспортних послуг згідно актів про надання послуг.

Представники сторін у судове засідання 14.04.2016 не прибули, відповідач вимог ухвали суду не виконав, відзив на позов не подав. При цьому, представником відповідача подано клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів та відкладення розгляду справи, посилаючись на відсутність на підприємстві оригіналів будь-якої документації за договором перевезення № ГП 15 від 01.06.2014 р., зокрема первинної документації. В той же час зазначає про наявність доказів здійснення останнім проплат за вищевказаним договором, в зв"язку з чим просить покласти на позивача обов"язок провести звірку взаєморозрахунків по спірному періоду.

Крім того, клопотанням від 10.03.2016 р. № 265-10 відповідач просив позов залишити без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні 14.04.2016 року клопотання відповідача від 10.03.2016 року про залишення позову без розгляду з підстав не подання позивачем витребуваних судом оригіналів документів, копії яких додані до позовної заяви, суд відмовляє в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, в тому числі, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно зі статтею 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з пунктом 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18 у разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем в судовому засіданні 31.03.2016 р. були подані для огляду оригінали витребуваних документів, а також надано суду копії товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт та рахунків фактур.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за доцільне відмовити відповідачу в клопотанні про залишення позову без розгляду.

Судом враховується, що згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, явка представників сторін в судове засідання 14.04.2016 року не була визнана обов"язковою, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору.

Згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 31.03.2016 р., з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2014 року між приватним акціонерним підприємством "Креатив" (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Дженерал ОСОБА_1 Логістик" (Перевізник) укладено договір перевезення вантажів № ГП 15, за умовами якого Перевізник зобов"язується, за замовленням Замовника, здійснювати перевезення та доставку вантажів, а Замовник зобов"язується проводити оплату наданих послуг (пункт 1.1 Договору, а.с. 10-13).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.3.1 Договору транспортні засоби для перевезення вантажу надаються Перевізником Замовнику на підставі письмового Замовлення, направленого у вигляді факсограми за факсом або електронною поштою. Перевізник зобов"язаний підтвердити отримання Замовлення протягом 2 (двох) годин з моменту його направлення Замовником. Підтвердження здійснюється шляхом направлення відповідного письмового повідомлення у вигляді факсограми або електронною поштою.

Згідно пунктів 2.1, 2.1.1 Договору Замовник здійснює оплату за перевезення вантажу з розрахунку фактично здоланого автомобілем шляху при перевезенні вантажу до місця призначення. Розрахунок вартості перевезень проводиться відповідно до Додатку до Договору.

Пунктом 2.3. Договору сторони погодили, що оплата за здійснені перевезення проводиться протягом 7 (семи) календарних днів з моменту подання Перевізником товарно-транспортної накладної з відміткою та печаткою вантажоодержувача, акту виконаних робіт та рахунку-фактури.

Розділом 3 Договору сторони визначили обов"язки сторін. Так, відповідно до пункту 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2.1 Перевізник зобов"язаний надавати послуги на умовах викладених у замовленні; одержувати у Замовника або у Вантажовідправника товарно - транспорту накладну та інші документи, які супроводжують вантаж; надавати Замовнику товарно-транспортну накладну, рахунок - фактуру, акти виконаних робіт за поточний місяць, не пізніше 3 числа наступного місяця (якщо 3 число місяця припадає на не робочий або свтяковий день, не пізніше першого робочого дня цього місяця).

Згідно пункту 3.2, 3.2.1 Договору Замовник зобов"язаний своєчасно оплачувати вартість наданих транспортних послуг в порядку, передбаченому Договором.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє протягом 1 Одного року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (пункт 5.1 Договору).

Додатковою угодою № 1 до договору № ГП 15 від 01.06.2014 р. сторони пункт 5.1 Договору виклали у наступній редакції: "Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання" (а.с.14).

На підставі умов договору, Замовником та Перевізником було погоджено заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом до Договору за маршрутом "місто Кіровоград - місто Вінниця", на підставі яких Перевізник виконав належним чином покладені на нього зобов"язання щодо надання послуг з перевезення вантажів, здійснивши в строки та в порядку передбаченому Договором та Заявками на перевезення, доставку вантажів до пунктів призначення та передачу їх вантажоодержувачам (а.с. 101-102).

Актами виконаних робіт, підписаними та скріпленими печатками сторін без зауважень, підтверджується виконання позивачем зобов"язання за договором перевезення вантажу, зокрема актами № ОУ-00000077 від 08.04.2015 р., № ОУ -00000110 від 09.04.2015 р., № ОУ-00000111 від 09.04.2015 р., № ОУ-00000247 від 15.04.2015 р., № ОУ-00000780 від 30.04.2015 р., № ОУ-00000052 від 06.07.2015 р., № ОУ-00000055 від 06.07.2015 р., № ОУ-00000644 від 22.07.2015 р. на загальну суму 36 960,00 грн. (а.с. 23-30).

Про належне виконання позивачем зобов"язань за договором перевезення також свідчить товарно-транспортні накладні № КР-008575 від 07.04.2015 р., № КР-008398 від 05.04.2015 р., № КР-008399 від 05.04.2015 р., № КР-008693 від 09.04.2015 р., № КР- 012744 від 01.07.2015 р., № КР-012789 від 02.07.2015 р., № КР-013243 від 20.07.2015 р., № КР-009830 від 29.04.2015 р. (а.с. 57-65).

Позивачем виставлені рахунки на оплату: № 77 від 08.04.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 110 від 09.04.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 111 від 09.04.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 247 від 15.04.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 780 від 30.04.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 52 від 06.07.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 55 від 06.07.2015 р. на суму 4 620,00 грн., № 644 від 22.07.2015 р. на суму 4 620,00 грн. (а.с. 15-22).

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов договору було направлено відповідачу комплекти належним чином оформлених документів по кожному окремому перевезенню, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 97-98).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті наданих позивачем транспортних послуг не виконав, рахунки не оплатив.

З метою врегулювання спору позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 20.11.2015 р. за вих. № 20/11/2015-5 на суму 36 960,00 грн. (а.с. 34-35).

Станом на день звернення до суду, відповідачем вищезазначені рахунки на суму 36960,00 грн. не оплачені.

В зв"язку з непогашенням відповідачем заборгованості за договором перевезення вантажу в добровільному порядку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до статті 11 та статті 509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов"язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов"язання боржник зобов"язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника його обов"язку, тобто сплати боргу.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов"язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов"язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов"язання.

Стаття 908 Цивільного кодексу України визначає, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно пункту 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів перевезення. Так, позивач зобов"язувався здійснити перевезення автомобільним транспортом довірений йому відповідачем вантаж, а останній взяв на себе зобов"язання сплатити плату за перевезення вантажу.

Відповідач факт отримання вантажу на умовах визначених договором заявками договору не заперечив. При цьому, отримання вантажу підтверджується підписаними та скріпленими без зауважень сторонами актами виконаних робіт на загальну суму 36 960,00 грн.

Згідно пункту 1 статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначаться за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно - правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідальність за зобов"язаннями, що випливають із договору перевезення встановлена статтею 920 Цивільного кодексу України, в якій вказано, що у разі порушення зобов"язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленість сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 36 960,00 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме договором, актами виконаних робіт, претензією, рахунками, заявками, товарно - транспортними накладними. Доказів оплати відповідачем не надано.

Щодо доводів відповідача на необхідність проведення звірки взаєморозрахунків по договору перевезення № ГП 15 від 01.06.2014 р. за спірний період, на які останній посилається, як на доказ сплати заборгованості, надаючи платіжні доручення про проведення оплат за спірним договором, господарський суд проаналізувавши долучені до матеріалів справи рахунки на підстави яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також долучені відповідачем до матеріалів справи платіжні доручення про оплату наданих послуг згідно договору № ГП15 від 01.06.2014 р. господарський суд прийшов до висновку про відсутність номерів рахунків, на які йдеться посилання в "призначенні платежу" платіжних дорученнях наданих відповідачем (а.с. 152-180).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач надав визначені договором послуги, відповідач їх прийняв у спірний період на загальну суму 36 960,00 грн., що підтверджується вказаними актами надання послуг, які підписані та скріплені печатками обох сторін та не представив суду доказів погашення наявної заборгованості.

Згідно пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов"язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строк виконання зобов"язання сторонами визначений, зокрема п.п. 2.3, 3.2.1 укладеного Договору.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказуваннями, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи зміст укладеного договору, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, претензію, рахунки, у позивача на час розгляду справи виникло право вимагати оплати наданих послуг.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 36 960,00 грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 187,34 грн. інфляційних втрат за період з 23.04.2015 р. по 21.12.2015 р. та 610,97 грн. 3% річних за період з 23.04.2015 р. по 21.12.2015 р.

Суд перевіривши нарахування позивачем інфляційних в сумі 1 187,34 грн. та 610,97 грн. 3% річних погоджується із їх розрахунком.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 9 236,94 грн. за період з 23.04.2015 року по 21.12.2015 року.

Згідно частини 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 4.14 Договору в разі не оплати Замовником, виставленого Перевізником рахунку за надані протягом календарного місяця послуги на термін більше трьох календарних днів, ніж передбачено пунктом 2.3 Договору, Замовник сплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення оплати наданих послуг. Пеня розраховується виходячи з вартості заборгованості.

Позивачем нарахована пеня за несвоєчасну оплату наданих послуг у сумі 9 236,94 грн. за загальний період з 23.04.2015 по 21.12.2015.

Розрахунок пені, наданий позивачем, перевірено судом, відповідає вимогам частини 6 статті 232 Господарського кодексу України та умовам пункту 4.4 Договору.

З огляду на викладене, господарський суд задовольняє позов повністю на суму 47 995,25 грн., з яких 36 960,00 грн. основний борг, 9 236,94 грн. пеня, 1 187,34 грн. інфляційних втрат та 610,97 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 67, 75, 77, 81-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, просп. Промисловий, буд. 19, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал ОСОБА_1 Логістик" (07700, Київська область, м. Яготин, вул. Філатова, 112, ) 36960,00 грн. основного боргу, 1 187,34 грн. інфляційних втрат, 610,97 грн. 3% річних, 9 236,94 грн. пені, 1218,00 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. Б. Колодій