ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" квітня 2016 р.Справа № 924/236/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом комунального підприємства "Міськтепловоденергія", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз",

м. Хмельницький

про визнання частково недійсним договору розподілу природного газу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №01-10/3010 від 02.10.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю №4898/18 від 23.10.2015 р.

Рішення приймається 11.04.2016 р., оскільки в судовому засіданні 06.04.2016 р. оголошувалась перерва.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним абзац 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та КП "Міськтепловоденергія".

В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на ст. 4 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494, зазначає, що позивач придбаває природний газ з метою виробництва теплової енергії та не може вважатися побутовим, а відтак в частині проведення оплати до нього застосовується положення абзацу першого пункту 6.4 договору, згідно з яким оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Однак позивач вважає, що ця умова договору не узгоджується з прийнятою 18.06.2014 р. Кабінетом Міністрів України постановою №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" з відповідними змінами і доповненнями (далі - постанова №217). Вважає, що з положень п. п. 1, 3, 4, 8, 9, 12 затвердженого цією постановою Порядку, ч. 1 ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання", Указу Президента України від 10.09.2014 р. №715 "Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" убачається, що постановою №217 фактично встановлений зовсім інший порядок оплати вартості послуги з розподілу природного газу ніж той, який визначений п. 6.4 договору (зокрема, затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, нормативів перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, зокрема, на рахунок оператора газорозподільної системи). Зазначає, що вказані вище нормативно-правові акти позбавляють позивача права самостійного розпорядження грошовими коштами по відношенню до відповідача. Зауважує, що позивач є єдиною теплопостачальною та водопостачальною організацією в м. Кам'янець-Подільському, а застосування порядку оплати, встановленого абз. 1 п. 6.4 договору, призведе до настання в 2016 р. процедури банкрутства по відношенню до позивача. Також посилається на положення ст. ст. 1, 8 Конституції України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, Закон України "Про ринок природного газу", п. п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судове практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

У письмовому відзиві на позовну заяву (від 28.03.2016 р.) відповідач зазначив, що договір розподілу природного газу №094210GC53ЕР016 є типовим та затверджений постановою НКРЕКП "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" від 30.09.2015 року №2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року №1384/27829, та укладений шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу у відповідності до вимог постанови НКРЕКП "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем" №2494 від 30.09.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року №1379/27824. Посилаючись на положення ч. 4 ст. 179 ГК України, вважає, що сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Стверджує, що будь-яких неузгоджень між договором розподілу природного газу та постановою КМ України №217 від 18.06.2014 року "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" немає. При цьому зазначає, що постанова КМ України №217 від 18.06.2014 року ніяким чином не змінює договірні зобов'язання сторін по договору, умови якого мають належним чином виконуватись, та посилається на положення п. 1 зазначеної вище постанови, ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.01.2016 р. між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" було укладено договір розподілу природного газу №094210GC53EP016 (далі - договір), у п. 1.1 якого вказано, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За умовами п. 1.2 договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору терміни, що використовуються у цьому договорі, мають такі значення, зокрема: оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи в особі публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", що здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 26.03.2015 р. (переоформлення рішенням від 01.09.2015 р. №2248); послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об'єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об'єкта споживача; постачальник - суб'єкт господарювання, з яким споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу; сайт оператора ГРМ (сайт) - офіційний сайт оператора ГРМ в мережі інтернет, розміщений за адресою: km.104.ua, якйи містить чинну редакцію цього договору та Кодексу газорозподільних систем, права та обов'язки сторін (визначених цим договором), іншу інформацію, а також порядок звітності та формування об'ємів (обсягів) природного газу за відповідний період; споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об'єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1 договору).

У п. 2.3 договору зазначено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "При ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов'язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Згідно з абз. 1 п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

У абзацах 3 та 4 п. 6.4 договору сторони погодили, що оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

До обов'язків оператора ГРМ п. 7.1 договору відносить, зокрема, обов'язок розміщувати на сайті чинні тарифи на послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності; за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дні надання оператору ГРМ такої вимоги. Натомість відповідно до п. 7 2 договору оператор ГРМ має, зокрема, право отримувати від споживача оплату за цим договором.

Споживач має право, з-поміж іншого, вимагати від оператора ГРМ письмову форму цього договору, завірену печаткою оператора ГРМ (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 7.3 договору споживач зобов'язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами п. 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

У п. 12.2 договору зазначено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов'язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та /або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача із змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3 договору).

Позивач просить визнати недійсним абзац 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та КП "Міськтепловоденергія", з підстав його невідповідності постанові Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" з відповідними змінами і доповненнями.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і свого законного інтересу.

Так, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним абзац 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., укладений з відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

З огляду на положення ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач просить визнати недійсним абзац 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та КП "Міськтепловоденергія", вважаючи, що ця умова договору не узгоджується з постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" з відповідними змінами і доповненнями.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до п. п. 1, 4, 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року № 715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розробляє і затверджує типові форми господарських договорів, у тому числі на розподіл природного газу. НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, з-поміж іншого приймати з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 р. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір).

Як убачається з матеріалів справи, на основі вищезазначеного Типового договору між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (споживач) та КП "Міськтепловоденергія" (оператор ГРМ) було укладено договір на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р. У договорі зазначено, що останній є публічним договором та договором приєднання.

Частина 3 статті 184 Господарського кодексу України передбачає, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі зокрема типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У частині 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Пунктом 5 гл. 3 р. І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1379/27824), визначено, що взаємовідносини, повязані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, обєкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх обєкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобовязаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та розяснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобовязаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт.

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (глава 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

З аналізу змісту договору вбачається, що його умови, в тому числі й абзац 1 п. 6.4, відповідають умовам, визначеним Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2498 від 30.09.2015 р.

Зазначена постанова чинна, у визначеному законодавством порядку не визнана недійсною.

Позивач як на підставу визнання недійсним абз. 1 п. 6.4 договору посилається на невідповідність зазначеної умови договору положенням Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. № 217 (далі - Порядок).

Вищезазначений Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки (п. 1 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обовязками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів населення, релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Згідно з п. 4 Порядку теплогенеруючі організації, які купують природний газ у постачальника природного газу із спеціальними обовязками для виробництва теплової енергії та здійснюють її продаж тільки теплопостачальним організаціям для подальшої реалізації споживачам теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за вироблену теплову енергію за категоріями споживачів населення, релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями), та укладають відповідні договори з теплопостачальними організаціями.

Усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

У разі коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового звязку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві (п. 8 Порядку).

Уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

У разі помилкового перерахування коштів на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, вони повертаються їх власникові за його зверненням шляхом виконання платіжного доручення теплопостачальної або теплогенеруючої організації, що відкрила такий рахунок.

До отримання уповноваженим банком від Комісії першого реєстру нормативів кошти, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами, перераховуються уповноваженим банком у повному обсязі на їх звичайні поточні рахунки (п. 9 Порядку).

У п. 11 Порядку зазначено, що постачальник природного газу із спеціальними обовязками подає до 25 грудня 2015 р. до Комісії за встановленою нею формою перелік теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, яким він постачає природний газ для виробництва теплової енергії, із зазначеннями наявності у постачальника природного газу із спеціальними обовязками укладених договорів з оператором газотранспортної системи про надання послуг з транспортування природного газу теплопостачальній або теплогенеруючій організації чи оператором газорозподільної системи про надання послуг з розподілу природного газу теплопостачальній або теплогенеруючій організації.

Комісія на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця, зокрема, розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів, в тому числі на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи); затверджує реєстр нормативів; доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи; розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті (п. 12 Порядку).

З аналізу вищезазначеного слідує, що Порядком визначений механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, тоді як спірна умова договору регулює порядок розрахунків позивача з відповідачем за послуги з розподілу природного газу за договором. При цьому позивач не позбавлений можливості самостійно здійснювати розрахунки з відповідачем, в тому числі й з інших рахунків.

Таким чином, позивачем не доведена невідповідність п. 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р. вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. № 217.

Враховуючи зазначене та те, що договір на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., абз. 1 п. 6.4 якого позивач просить визнати недійсним, є типовим договором, з огляду на приписи ст. 33 ГПК України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові комунального підприємства "Міськтепловоденергія", м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", м. Хмельницький про визнання недійсним абзацу 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та КП "Міськтепловоденергія", відмовити.

Повне рішення складено 15.04.2016 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (32300, Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, вул. Тімірязєва, 123), 3 - відповідачу (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41) - всім рек. з пов. про вруч.