ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 квітня 2016 року Справа № 910/20557/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 15.12.2014 Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015
у справі№ 910/20557/14 господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_3
доПриватного підприємства "Основа Центр"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Пейбокс" ("Paybox" LTD)
простягнення 81 074,52 грн.,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 у справі № 910/20557/14.

Третя особа у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пейбокс" не є резидентом України, а є юридичною особою Грузії та знаходиться за адресою: 0194, Грузія, м. Тбілісі, вул. Кронштанта, 47.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори України" визначає, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 125 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Так, до правовідносин по повідомленню іноземної сторони про розгляд справи, у якій вона виступає учасником провадження (врученню судового доручення) необхідно застосовувати положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (дата прийняття: 22.01.1993, дата приєднання Україною: 10.11.1994 (із заявами та застереженнями), дата набуття чинності для України: 14.04.1995, (далі - Конвенція) разом із Протоколом до неї від 28.03.1997 (дата підписання для України - 28.03.1997 та дата набуття чинності для України - 17.09.1999). Дана Конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

Статтею 1 Конвенції передбачено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, що проживають на її території, мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ інших Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред'являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони. Положення цієї Конвенції застосовуються також до юридичних осіб, створених відповідно до законодавства Договірних Сторін.

Правову допомогу в цивільних, сімейних та кримінальних справах відповідно до вказаної вище Конвенції здійснюють установи юстиції Договірної Сторони.

Згідно зі статтею 10 Конвенції запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Особливості виконання Конвенції визначені Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54 (далі - Інструкція).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 16.02.2016 відновлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 строк подання касаційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 у справі № 910/20557/14; прийнято зазначену касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до касаційного провадження. З метою забезпечення повідомлення про розгляд справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейбокс" у встановленому порядку, з огляду на вимоги Конвенції та Інструкції щодо форми і мови судових доручень, призначено розгляд касаційної скарги у судовому засіданні на 06.09.2016 о 10 год. 55 хв.; зобов'язано позивача, як зацікавлену особу, здійснити переклад зазначеної ухвали Вищого господарського суду України та доручення про вручення документів на російську мову, нотаріально посвідчити вірність перекладу та надати їх у двох примірниках до Вищого господарського суду України у строк до 16.03.2016 для подальшого скерування до відповідних органів юстиції.

При цьому, у зазначеній ухвалі Вищого господарського суду України роз'яснено позивачу, що у випадку невиконання вимог суду, викладених у резолютивній частині вказаної ухвали, касаційну скаргу може бути залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Станом на час винесення даної ухвали (12.04.2016) позивачем не виконано вимог ухвали Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20557/14 та не надано Вищому господарському суду України нотаріально засвідченого перекладу на російську мову у двох примірниках зазначеної ухвали суду та доручення про вручення документів, які було надіслано судом на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. Водночас, позивачем не подано до суду будь-яких пояснень щодо причин невиконання ним вказаних вимог суду.

Невиконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 зазначених вимог ухвали Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20557/14 перешкоджає забезпеченню належного повідомлення третьої особи у справі - іноземного суб'єкта господарювання про розгляд касаційної скарги у даній справі у порядку, передбаченому Конвенцією та Інструкцією.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору. Зазначене правило, в силу ст. 1115 ГПК України, застосовується судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене та зважаючи на невиконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 вимог ухвали Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20557/14, суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 1115 ГПК України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 у справі № 910/20557/14 залишити без розгляду.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук