РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016Справа №910/4318/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Марн"
Простягнення 27 177,51 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники:

Від позивачаГросман О.М. - представник за довіреністю
Від відповідача не з'явився
На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Марн" 20 962,45 грн. заборгованості за час фактичного користування майном, отриманих відповідачем в оренду договором від 31.10.2014 за період з серпня-жовтня 2015 року, 5 389,06 грн. пені та 766,00 грн. інфляційної складової боргу.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4318/16 від 17.03.2016, яку призначено до розгляду на 06.04.2016.

31.03.2016 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення з додатками на виконання вимог ухвали від 17.03.2016.

06.04.2016 в судовому засіданні представник позивача подав суду уточнення до позовної зави в частині правильності зазначення найменування юридичної особи, яку він представляє.

Ухвалою від 06.04.2016 розгляд справи було відкладено на 20.04.2016 у зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних судом документів.

У судове засідання, призначене на 20.04.2016, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Представник позивача подав суду письмові пояснення на виконання вимог ухвали від 06.04.2016 щодо стану надходження коштів від відповідача.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, вказуючи на те, що після розірвання в судовому порядку договору про оренду майна від 31.10.2014, відповідач не повернув позивачеві об'єкт оренди, а тому зобов'язаний сплатити коштів за час фактичного користування річчю з врахуванням інфляційного збільшення боргу та договірну неустойку.

На підтвердження заявлених вимог суду було подано договір від 31.10.2014 з додатками, акт приймання-передачі, рахунки-фактури, акти виконаних робіт, розрахунок ціни позову, рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справі № 910/24009/15, оборотно-сальдову відомість, правоустановчі документи.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.204 Державним підприємством "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" в якості орендодавця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Марн" в якості орендаря уклали договір оренди майна № 440-ОМ, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в строкове платне володіння та користування окреме індивідуально визначене майно: господарчі блоки в кількості - 13 штук (10 десять 20-ти футових та 3 три 5-ти футових) з метою використання для промислових потреб (під складські приміщення).

Матеріалами справи, які містять постанову Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 № 200, витяг з протоколу засідання правління та статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", положення про філію "Центр транспортного сервісу "Ліски" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", виписку та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, довіреності на представлення інтересів, підтверджується факт правонаступництва Державного підприємства "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" та Філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" позивача.

Відповідно до п. 2.1 договору орендодавець передає майно у користування орендарю, яке буде знаходитися за адресою: м. Київ. вул. Жилянська, 107 після підписання сторонами акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 2.3 договору визначено, що орендар зобов'язується повернути орендодавцю майно, передане йому за цим договором у 3-денний строк з дати закінчення строку його дії, з дня припинення дії договору за згодою сторін, або розірвання на вимогу однієї із сторін на підставі діючого законодавства, за адресою: м. Київ, вул. Довбуша, 22.

Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі (п. 2.4. договору).

Обов'язок по складанню акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.5 договору).

Згідно з п.п. 3.1.2 договору, орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцеві орендну плату до моменту фактичної передачі орендодавцю майна по акту прийому-передачі згідно з умовами п. 2.

Відповідно до п. 3.1.3 договору, орендар зобов'язується у разі припинення договору оренди повернути орендоване майно в належному стані згідно з п. 2.3. цього договору.

Пунктом 4.1 договору обумовлено, що розмір орендної плати за орендоване майно встановлюється за згодою сторін на підставі розрахунку ціни, яка становить за перший місяць оренди одного 20-ти тонного контейнера 375,00 грн. без ПДВ, та одного 5-ти тонного контейнера 141,00 грн. без ПДВ, та є невід'ємною частиною договору.

У п. 4.2 договору було визначено, що орендар перераховує орендодавцю орендну плату щомісячно, не пізніше 15-го числа звітного місяця, згідно з виставленим рахунком з урахуванням щомісячної індексації щодо орендної плати, визначеної за перший місяць оренди згідно з п. 4.1 договору.

За умовами п. 4.3 договору розмір орендної плати може бут переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни Методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

За умовами п. 4.4 договору орендар сплачує орендодавцю орендну плату в подвійному розмірі у разі продовження користування майном після закінчення строку дії договору або його розірвання і неповернення його відповідно до умов п. 2.3 договору.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що орендар несе відповідальність за несвоєчасне або не в повному обсязі перераховані платежі по цьому договору та зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 5.4 договору орендар несе відповідальність у разі неповернення майна в строк згідно з умовами п. 2.3. договору і сплачує штраф у розмірі 10 % від розміру орендної плати за останній місяць оренди за цим договором.

Строк дії договору було встановлено у п. 6.1, де вказувалося, що договір діє з моменту його підписання сторонами до 31.12.2014, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору (п. 6.1).

Згідно з п. 6.3 договору, цей договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін або за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Додатком до договору є Протокол узгодження договірної орендної плати від 31.10.2014, згідно із ким погоджена орендна плата за місяць одного госпблоку із 20-ти футового контейнера, виключеного з інвентарного парку складає 450 грн. (в т.ч. 75 грн. ПДВ), за місяць одного госпблоку із 5-ти футового контейнера, виключеного з інвентарного парку - 169,20 грн. (в.т.ч. ПДВ 28,20 грн.)

Долученим до матеріалів справи двостороннім актом приймання-передачі підтверджується факт передачі 03.11.2014 від позивача відповідачу трьох п'яти футових та десяти двадцяти футових господарчих блоків.

У зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань по сплаті орендних платежів протягом трьох місяців поспіль (з квітня по липень 2015 року), позивач зажадав припинення договірних відносин та направив на адресу відповідача лист від 11.06.2015 № 36-Ю та, у подальшому звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути майно та про стягнення орендної плати, штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2015 у справ № 910/24009/15 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Марн" було стягнуто 29 567,03 грн. заборгованості з орендних платежів за квітень-липень 2015 року, 2 480,49 грн. пені, 4 263,00 грн. судових витрат. Також, судом було розірвано договір оренди від 31.10.2014 № 440-ОМ та зобов'язано відповідача повернути позивачеві об'єкти оренди.

Зважаючи на подальше прострочення відповідача (за період, що не охоплювався рішенням у справі № 910/24009/15), позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення орендної плати за серпень, вересень і жовтень (21 день) 2015 року, пені та інфляційних втрат.

Договір від 31.10.2014 № 440-ОМ, за яким між сторонами виник спір, є договором оренди, тобто, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Як вказувалося вище, факт передачі господарчих блоків в орендне користування відповідачу підтверджується належними засобами доказування, тоді як факту повернення приміщення та виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/24009/15 відповідачем не доведене.

У ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 726 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).

За умовами п.п. 3.1.2 договору оренди відповідач прийняв на себе обов'язок своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату до моменту фактичної передачі орендодавцю майна за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За твердженнями позивача, відповідачеві були виставлені рахунки для перерахування орендної плати за на суму 20 962,45 грн. та складено для підписання акти виконаних робіт за період з серпня по жовтень 2015 року, а саме: рахунок-фактура від 12.08.2015 № CF-060297 на суму 7 421,38 грн., від 11.09.2015 № CF-061181 на суму 7 377,16 грн., від 21.10.2015 № CF-063046 на суму 6 163,91 грн., акти про виконання робіт від 31.08.2015 № ОУ-0005246 на суму 7 421,38 грн., від 30.09.2015 № ОУ-0006093 на суму 7 377,16 грн., а також рахунки від 11.09.2015 та від 21.10.2015 на сплату 2 264,28 грн. і 3 124,78 грн. пені.

Позивач вказує, що надіслані відповідачеві рахунки та акти виконаних робіт повернулися відправникові через закінчення термінів зберігання відділенням поштового зв'язку, на підтвердження чого суду було подано засвідчену копію повідомлення про вручення поштового відправлення та конверту з довідкою відділення поштового зв'язку форми № 20 щодо причини повернення рекомендованого відправлення (за закінченням встановленого терміну зберігання).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який своєчасно та належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, не подав фактичних даних, якими підтверджується відсутність заявленої до стягнення заборгованості або ж належне виконання грошових зобов'язань за договором або ж будь-яких інших доказів на спростування обставин, покладених позивачем в основу позову, а тому, враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 20 962,45 грн. заборгованості за договором оренди визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач також просив стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми основного боргу в сумі 766,00 грн., розраховане за кожний спірний місяць прострочення (з 15.08.2015, з 15.09.2015 та з 15.10.2015) по 15.02.2016, а також 5 389,06 грн. пені, яка була нарахована у зв'язку з несплатою орендних платежів за квітень-жовтень 2015 року з 22.07.2015 по 31.10.2015.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність у вигляді пені сторони погодили у п. 5.2 договору оренди, що описаний вище.

Згідно з Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Зважаючи на доведеність факту прострочення відповідача у правовідносинах з позивачем за договором оренди, з огляду на умови даного договору та враховуючи дію наведених приписів законодавства, заявлені вимоги видаються правомірними і обґрунтованими.

Дослідивши розрахунок позивача, суд вважає за належне його уточнити з урахуванням строків оплати за договором (до 15-го числа поточного місяця).

Уточнений розрахунку суду з розміру інфляційних втрат з 16.08.2015, 16.09.2015 та 16.10.2015 по 15.02.2016 у підсумку відповідає розрахунку позивача, тоді як розмір заявленої до стягнення пені підлягає зменшенню на суму 165,32 грн.

На підставі викладеного, позовні вимоги задовольняються судом частково, а судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче товариство "Марн" (02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 8, ідентифікаційний код 39093003) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» (02092, м. Київ, вул. Довбуша, буд. 22, ідентифікаційний код 40081373) заборгованість у розмірі 20 962 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дві) грн. 45 коп., 5 223 (п'ять тисяч двісті двадцять три) грн. 74 коп. пені, 766 (сімсот шістдесят шість) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 1369,60 (одна тисяча триста шістдесят дев'ять) грн. 60 коп. судового збору.

3.В іншій частині позову відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.04.2016

Суддя І.В. Усатенко