РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016Справа №910/2423/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРС ПЛЮС" про стягнення 131 076,12 грн., за участю представників позивача - Василенко Н.В., довіреність №879 від 28.12.2015 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 48 292,08 грн. пені, 42 790,45 грн. штрафу, 38 637,02 грн. процентів за користування грошовими коштами та 1356,57 грн. 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань за договором поставки №СУМ029К-С від 05.11.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.03.2016 року.

09.03.2016 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 20.04.2016 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, 05 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРС ПЛЮС" (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки №СУМ029К-С (надалі - договір) за яким постачальник зобов'язується передати у власність покупця зерно українського походження врожаю 2014 року, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного договору (пункт 1.1. договору).

Кількість, строк та місце поставки, ціна та загальна вартість товару для кожної партії, що поставляється згідно договору, визначаються в Специфікаціях до договору, які підписуються сторонами щодо кожної партії товару та є невід'ємними частинами договору (пункт 3.3. договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору постачальник поставляє товар на умовах EXW ФРАНКО-СКЛАД згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, за винятком застережень, прямо передбачених договором. Місце поставки кожної окремої партії товару визначається в Специфікаціях до договору, які є його невід'ємними частинами.

Датою поставки товару вважається дата відмітки складу покупця в документах, що супроводжують товар, про прийняття товару на складі покупця (пункт 4.2. договору).

Оплата товару, що поставляється за договором проводиться в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом строку зазначеного в специфікаціях до цього договору після останньої з подій зазначених нижче:

- поставка товару;

- визначення його якості і залікової ваги;

- пред'явлення рахунку-фактури;

-передача покупцю документів, зазначених в пункті 6.1 цього договору (пункт 5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 30 червня 2015 року, а в частині розрахунків та поставки товару до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 10.1. договору).

Поясненнями позивача, платіжними дорученнями №24236 від 11.11.2014 року, №24415 від 12.11.2014 року, №25809 від 08.12.2014 року, №26459 від 15.12.2014 року, №24306 від 11.11.2014 року, №24329 від 11.11.2014 року, які містяться у матеріалах справи, стверджується факт попередньої оплати позивачем відповідачу за вказаним договором 4 943 481,51грн.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язання з поставки виконав частково, а саме на суму 4 332 189,36 грн.

Специфікацією №6 від 11.12.2014 року партія товару на суму 611 292,15 грн. повинна бути поставлена постачальником у строк до 30.06.2015 року.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором поставки здійснивши попередню оплату, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з поставки товару, оскільки не поставив позивачу товар на загальну суму 611 292,15 грн. у строк вказаний у специфікації №6.

21.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про поставку товару, а у разі неможливості - повернути сплачену суму попередньої оплати у розмірі 611 292,15 грн.

Натомість, відповідач не поставив товар позивачу та не повернув зазначені вище грошові кошти.

17.09.2015 року позивач направив на адресу відповідача заяву про припинення зобов'язання зарахуванням у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України.

Тобто 17.09.2015 року зобов'язання відповідача по договору поставки №СУМ029К-С від 05.11.2014 року з поставки товару на суму 611 292,15 грн. або повернення цієї суми припинилось шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Доказів поставки товару або доказів повернення суми попередньої оплати у розмірі 611 292,15 грн. в строк передбачений умовами договору відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до пункту 8.4. договору у випадку не поставки або несвоєчасної поставки товару згідно умов договору, Постачальник сплачує Покупцеві на вимогу останнього пеню у розмірі 0,1% загальної вартості непоставленої партії товару за кожен день прострочення.

Пунктом 8.5. договору сторони погодили, що у випадку прострочення зобов'язання по поставці товару, визначеного Специфікацією більш як на 30 календарних днів, покупець може частково або у повному обсязі відмовитися від договору і вимагати від постачальника повернення оплачених коштів по даному договору (у випадку їх здійснення). В цьому випадку постачальник зобов'язаний протягом 3 банківських днів, з моменту отримання письмової та/або факсової вимоги покупця про повернення коштів, повернути Покупцю всі оплачені кошти по договору, а також сплатити покупцю штраф у розмірі 7% від загальної вартості непоставленої партії товару.

Враховуючи, те що відповідач зобов'язаний був поставити товар на суму 611 292,15 грн. до 30 червня 2015 року, що передбачено специфікацією №6 від 11.12.2014 року, позов в частині стягнення пені за період з 01.07.2015 року по 17.09.2015 року у розмірі 48 292,08 грн. та штрафу у розмірі 42 790,45 (7% від 611 292,15 грн.) підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 1 356,57 грн., позов в цій частині є повністю обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Позивачем також було заявлено позовну вимогу про стягнення 38 637,02 грн. процентів за користування грошовими коштами.

Згідно ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права та враховуючи, що сторонами в договорі не було встановлено обов'язок постачальника сплачувати проценти за користування грошовими коштами в позові про стягнення 38 637,02 грн. процентів за користування грошовими коштами слід відмовити.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕРС ПЛЮС" (54034, Миколаївська область, м. Миколаїв, Ленінський район, вул. 1 Інгульська, буд. 1/2, офіс 3; код 39364732) на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, код 37243279) 48 292 (сорок вісім тисяч двісті дев'яносто дві) грн. 08 коп. пені, 42 790 (сорок дві тисячі сімсот дев'яносто) грн. 45 коп. штрафу, 1 356 (одна тисяча триста п'ятдесят шість) грн. 57 коп. 3% річних та 1 386 (одна тисяча триста вісімдесят шість) грн. 59 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.04.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна