ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Справа № 910/21814/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівПопікової О.В. Євсікова О.О., Кролевець О.А.
за участю представників:
позивача:не з'явились (про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином)
відповідача:не з'явились (про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином)
третьої особи не з'явились (про дату, час та місце судового розгляду повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 18.11.2015
у справі№ 910/21814/15 Господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" про зобов'язання включити позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідача на загальну суму 515388,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 (суддя Демидов В.О.) задоволено заяву відповідача та припинено провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду І інстанції мотивована тим, що оскільки позовні вимоги стосуються повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визначених статтею 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є особою публічного права, то спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 (головуючий суддя Агрикова А.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 скасовано, справу направлено до місцевого суду для розгляду по суті.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд встановив відповідність суб'єктного складу сторін, предмету та підстав позову положенням статей 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України та дійшов висновку про підсудність спору у даній справі господарським судам.

Не погодившись з постановою апеляційного суду ПАТ "КБ "Експобанк" звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015, та залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2015.

В обґрунтування своєї правової позиції заявник касаційної скарги посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 12, 80 Господарського процесуального кодексу України, та наголошує на тому, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також зауважує на тому, що апеляційним судом не було враховано положення статей 35,37,47,48,50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які визначають обсяг та порядок здійснення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїх повноважень у випадку прийняття рішення про запровадження процедури ліквідації банку, та залишено поза увагою те, що правовідносини, які пов'язані зі складанням акцептованих вимог кредиторів, відносяться до публічно-правових, оскільки питання включення таких вимог до відповідного реєстру Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб приймає від імені Фонду.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в судових рішеннях та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд І інстанції, обґрунтовуючи підстави задоволення клопотання відповідача та припинення провадження у даній справі посилався на обставини відкликання банківської ліцензії та ліквідації АТ "КБ "Експобанк", а також початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" за рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також місцевим судом було зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, а також є юридичною особою публічного права і, відповідно, є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки спори, які виникають у цих правовідносинах, і зокрема щодо здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повноважень щодо тимчасової адміністрації та ліквідації відповідного банку, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України в адміністративних судах України, визначений позивачем спір за викладених останнім в позові б/н від 30.07.2015 підстав та зазначеного предмету непідвідомчий господарському суду.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім зокрема спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Правом на звернення до суду наділені, в силу вимог статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, які вважають, що їх права або охоронювані законом інтереси порушено.

Поряд з цим відповідачами, згідно з частиною 3 статті 21 Господарського процесуального кодексу України, є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

В процесі апеляційного провадження судом було встановлено, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії заявлено саме до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Експобанк", яке наразі не ліквідовано та не припинено, а знаходиться у процедурі ліквідації, а не до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

При цьому підставою позовних вимог є невиконання банком зобов'язань за договором оренди приміщення від 01.02.2007 №2 в частині оплати наданих послуг. На підтвердження заявлених вимог позивач надав рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 у справі №910/22935/15, рахунки, що виставлялися на виконання згаданого договору оренди тощо. Втім банк ухиляється від проведення розрахунку з позивачем з посиланням на запровадження процедури ліквідації банку. Залишаючи заяву позивача про включення останнього до реєстру вимог акцептованих кредиторів, відповідач порушує майнові права підприємця, оскільки відповідно до статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином спір у справі виник на підставі договору, у зв'язку з порушенням майнових прав позивача, тобто з приватно-правових, а не з публічно-правових відносин, як помилково вважає суд І інстанції та, враховуючи положення статей 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України має бути вирішений у порядку господарського судочинства. Відтак колегія суддів касаційної інстанції підтримує позицію апеляційного суду стосовно того, що підстави для застосування підпункту 1 пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України та припинення провадження у справі, що переглядається, відсутні.

За наведених обставин колегія суддів вважає правомірним висновок апеляційного суду стосовно того, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 винесена з неправильним застосуванням норм процесуального права, зокрема статей 1, 2, 12, 80 Господарського процесуального кодексу України та підлягає скасуванню. Викладені заявником у касаційній скарзі доводи відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки не спростовують обґрунтовані висновки апеляційного суду.

Касаційна інстанція вважає, що підстав для зміни або скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015, яка прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 у справі №910/21814/15 - без змін.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді: О.О. Євсіков

О.А. Кролевець