РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №17/192

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС";

до: приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1";

про: припинення правовідношення шляхом розірвання договору та відшкодування збитків.

Головуючий суддя Балац С.В.

суддя Грєхова О.А.

суддя Дупляк О.М.

Представники сторін:

позивача: Гембара О.Ю., Вежніна Л.Я. - за довіреністю від 30.07.2015 № б/н;

відповідача: Веничук Є.В. - за довіреністю від 18.03.2016 № 11; Мартинюк А.П. - за довіреністю від 18.03.2016 № 12.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" (з урахуванням поданих позивачем заяв в порядку статті 22 ГПК України від 06.05.2011 та від 04.07.2011) про припинення правовідношення за договором про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12 шляхом його розірвання та стягнення збитків у розмірі 589.957.890,90 грн., з яких:

- 140.856.076,84 грн. сума, на яку перевищено розмір інвестицій, установлений договором;

- 18.539.830,00 грн. - витрати на оплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста;

- 349.188.641,00 грн. - витрати на завершення будівництва;

- 31.056.000,00 грн. - витрати по сплаті частки замовника в рамках будівництва об'єктів соціально-культурного призначення;

- 39.682.113,18 грн. - відсотки за користування кредитними коштами, які включено до загального розміру суми переплати інвестицій за період з 05.05.2009 по 24.05.2011;

- 10.635.229,88 грн. - відсотки за користування кредитними коштами, які включено до загального розміру суми інвестицій позивача для завершення будівництва блоку "Б" за період з 30.09.2010 по 24.05.2011.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.07.2011, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2011, позов задоволено частково; припинено правовідношення між товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" та приватним акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" по договору про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12 шляхом розірвання договору про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12; стягнуто з приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" 539.640.547,84 грн. збитків, 25.500 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2012 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2011 у справі № 17/192 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 25.02.2015 постанову Вищого господарського суду України від 07.03.2012 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.04.2015 у справі №17/192 рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2011 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2011 в частині вирішення спору про припинення правовідношення між товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" та приватним акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" за договором про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12 шляхом його розірвання, та в частині стягнення приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" 539.640.547,84 грн. збитків, 25.500 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу скасовано, а справу в цих частинах передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2011 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2011 у справі №17/192 залишено без змін.

Таким чином, на новий розгляд у справі № 17/192 до суду першої інстанції передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" до приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" про:

- припинення правовідношення між товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" та приватним акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" за договором про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12 шляхом його розірвання;

- стягнення приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" 539.640.547,84 грн. збитків, з яких: 140.856.076,84 грн. - сума, на яку перевищено розмір інвестицій, встановлений договором, 18.539.830,00 грн. - витрати на оплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста, 349.188.641,00 грн. - витрати на завершення будівництва та 31.056.000,00 грн. - витрати по сплаті частки замовника в рамках будівництва об'єктів соціально-культурного призначення.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 02.06.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 17/192, відповідно до якого вказану справу передано на розгляд судді Чинчин О.В.

Суддею Чинчин О.В. 03.06.2015 подана заява про самовідвід у розгляді справи № 17/192 з тих підстав, що 16.10.2013 колегією суддів у складі: головуючий суддя Чинчин О.В., суддя - Босий В.П., суддя Гулевець О.В. прийнято рішення за результатами перегляду рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2011 у справі № 17/192 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.06.2015 самовідвід судді Чинчин О.В. у справі №17/192 - задоволено.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 04.06.2015 № 04-23/632 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 17/192, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.06.2015 справу № 17/192 прийнято до провадження судді Балац С.В. Розгляд справи призначено на 22.07.2015.

До господарського суду м. Києва надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Верховним судом України заяви приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.05.2015 у справі № 17/192. Однак, представником відповідача не подано до суду доказів відкриття Верховним судом України провадження з розгляду вказаної заяви.

Подане представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі судом відхилене, оскільки відсутні докази розгляду пов'язаної справи іншим судом.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалами від 22.07.2015 та 05.08.2015 відклав розгляд даної справи на 05.08.2015 та 17.08.2015 відповідно.

За клопотанням представника позивача від 23.07.2015, подальший розгляд справи № 17/192 здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, встановленому статями 44, 811 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у закритому засіданні. Вказана заява мотивована тим, що положення укладеного між сторонами спору інвестиційного договору містять комерційну таємницю.

Господарським судом м. Києва 17.08.2015 винесено ухвалу про проведення подальшого розгляду справи № 17/192 в закритому засіданні.

В судових засіданнях 17.08.2015, 26.08.2015 та 07.09.2015 оголошено перерви до 26.08.2015, 07.09.2015 та 21.09.2015 відповідно.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 21.09.2015 відклав розгляд даної справи на 07.10.2015.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивача, останній зменшив свої вимоги про стягнення збитків до 534.307.787,84 грн., з яких:

- 140.856.076,84 грн. сума, на яку перевищено розмір інвестицій, установлений договором;

- 18.539.830,00 грн. - витрати на оплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста;

- 343.855.881,00 грн. - витрати на завершення будівництва;

- 31.056.000,00 грн. - витрати по сплаті частки замовника в рамках будівництва об'єктів соціально-культурного призначення.

Вказана заява представника позивача прийнята судом, тому, спір розглядався з урахуванням зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 07.10.2015 оголошено перерву до 15.10.2015.

Ухвалою від 15.10.2015 судом призначено колегіальний розгляд справи № 17/192 у складі трьох суддів.

В результаті автоматичного розподілу зазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Балац С.В., суддя Грєхова О.А., суддя Цюкало Ю.В.

Відповідно до ухвали від 19.10.2015 справу № 17/192 прийнято до провадження колегії суддів такого складу: головуючий суддя - суддя - Балац С.В., суддя Грєхова О.А., суддя Цюкало Ю.В. Розгляд справи призначено на 18.11.2015.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням зміну складу суду (призначення колегіального розгляду справи) змінив підставу позову за вимогою про стягнення збитків в сумі 140.856.076,84 грн., на яку перевищено розмір інвестицій, збільшив розмір цієї вимоги до 150.418.234,72 грн., та просив стягнути зазначені кошти на підставі ст. 1212 ЦК України.

Решта позовних вимог залишена позивачем без змін та мотивована наступним.

Позивач вказує на істотні порушення відповідачем умов договору, які полягали у:

- оформленні відповідачем за собою права власності на об'єкт незавершенного будівництва, проінвестований позивачем, і майнові права на який належать останньому;

- зміні без згоди позивача, всупереч умовам договору, генерального підрядника будівництва;

- односторонній відмові відповідача від виконання зобов'язань за Інвестиційним договором;

- не виконання відповідачем обов'язку із завершення будівництва.

У зв'язку з цими порушеннями, позивач просить розірвати Інвестиційний договір на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України та стягнути з відповідача збитки.

Вимога про відшкодування завданих збитків грунтується як на умовах Інвестиційного договору (п. 10.1) так і на підставі законодавства (ст. 653 Цивільного кодексу України , ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України).

Позивач вважає, що для відновлення своїх порушених прав за інвестиційним договором, він був вимушений понести витрати, які за умовами договору мав здійснювати та не здійснив відповідач, з яких 18.539.830,00 грн. - витрати на оплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста та 31.056.000,00 грн. - витрати по сплаті частки замовника в рамках будівництва об'єктів соціально-культурного призначення.

Також позивач відносить до складу збитків 343.855.881,00 грн. - витрат, які він поніс на завершення будівництва у зв'язку з відмовою відповідача від виконання Інвестиційного договору.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав:

- на момент звернення позивача до суду, строк виконання відповідачем зобов'язання щодо здачі об'єкта інвестування не настав, відтак останній не може вважатись таким, що прострочив виконання зобов'язання за договором від 26.12.2006 № 01/12;

- відповідач не міг виконати своїх зобов'язань за договором про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12, оскільки позивач чинив перешкоди: ухвалою господарського суду м. Києва від 26.03.2010 у справі № 9/32 за заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову відповідачу було заборонено укладати договори на виконання будівельних робіт та проводити будь-які роботи на об'єкті будівництва;

- витрати, заявлені позивачем як збитки, є самостійними витратами останнього, які пов'язані із веденням власної господарської діяльності;

- відповідно до тексту укладеної між сторонами спору додаткової угоди від 25.01.2010 № 11 до договору від 26.12.2006 № 01/12 вартість об'єкту інвестування складає 1.233.000.000,00 грн., що спростовує існування переплати за договором від 26.12.2006 № 01/12;

- правила ст. 1212 Цивільного кодексу України не можуть бути за стосовані до добровільно сплачених позивачем коштів;

- відповідач, як юридична особа, не може нести відповідальність за заподіяну позивачу шкоду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді дій, які направлені на незаконне заволодіння майном - об'єктом незавершеного будівництва, оскільки вказані громадяни використовуючи службове становище, всупереч інтересам служби, приховали злочинні дії від працівників підприємства, що також встановлено вироком суду;

- заявлена позивачем сума збитків, як витрат на завершення будівництва не відповідає фактичним необхідним витратам позивача на здійснення такої добудови.

Відповідачем заявлені клопотання про витребування доказів та призначення судової експертизи, в задоволенні яких судом відмовлено з підстав, викладених в мотивувальній частині рішення.

Також відповідач заявив про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення 150.418.234,72 грн. безпідставно отриманих коштів.

В судових засіданнях 18.11.2015, 16.12.2015, 12.01.2016, 27.01.2016 оголошено перерви до 16.12.2015, 12.01.2016, 27.01.2016 та 17.02.2016 відповідно.

Судове засідання, призначене на 17.02.2016 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Цюкало Ю.В. у відпустці.

Беручи до уваги вихід судді Цюкало Ю.В. з відпустки ухвалою господарського суду м. Києва від 14.03.2016 справу № 17/192 призначено до розгляду на 28.03.2016.

У зв`язку з перебуванням судді Цюкало Ю.В. на навчанні, розпорядженням керівника апарату господарського суду м. Києва від 28.03.2016 № 04-23/600 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 17/192 за результатами якого вказану справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Балац С.В., суддя Грєхова О.А., суддя Дупляк О.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.03.2016 справу № 17/192 прийнято до провадження колегії суддів такого складу: головуючий суддя - суддя - Балац С.В., суддя Грєхова О.А., суддя Дупляк О.М. Розгляд справи призначено на 28.03.2016.

В судовому засіданні 28.03.2016 оголошено перерву до 11.04.2016.

В судовому засіданні 11.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між закритим акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" (замовник-забудовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" (інвестор) укладено договір про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12 (далі - Інвестиційний договір) предметом якого є фінансування інвестором будівництва та набуття ним права власності на об'єкт інвестування, який замовник-забудовник зобов'язується збудувати самостійно та/або із залученням підрядних організацій та здати відповідній державній приймальній комісії.

Інвестиційний договір укладено, зокрема, відповідно до договору про інвестування об'єктів житла та культурно-соціальної сфери в Оболонському районі м. Києва від 29.08.2003, укладеного між закритим акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" та Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією (далі - Оболонська РДА або Адміністрація).

В подальшому сторони Інвестиційного договору уклали додаткові угоди до нього: від 04.01.2007 № 01, від 10.03.2007 № 02, від 12.03.2007 № 03, від 03.01.2008 № 04, від 18.04. 2008 № 05, від 22.09.2008 № 06, від 22.09.2008 № 07, від 27.10.2008 № 08, від 27.01.2009 № 09 та від 10.09.2009 № 10.

Так, згідно з п. 1.3 ст. 1 Інвестиційного договору (у редакції додаткової угоди від 10.09.2009 № 10) об'єктом інвестування є об'єкти культурно-соціального призначення, орієнтовною площею 158.474,60 м. кв., а саме: "БЛОК А" (між станцією метро "ОБОЛОНЬ" і станцією метро "МІНСЬКА"), "БЛОК Б" (між станцією метро "МІНСЬКА" і станцією метро "ГЕРОЇВ ДНІПРА") та машиномісця (гостьові автостоянки). Відповідно до п. 3.1 Інвестиційного договору, об'єкт інвестування складається з двох частин - триповерхова нежитлова будівля орієнтовною площею 158.474,60 м кв. ("БЛОК А", "БЛОК Б", машиномісця) та окремо розташоване торговельно-офісне приміщення.

Додатковою угодою від 10.03.2007 № 02 п. 8.1 Інвестиційного договору та п. 2.1 Додатку № 1 "Протокол погодження розміру інвестицій" викладено у новій редакції, згідно з якою обсяг інвестицій, що вноситься інвестором, становить 606 млн грн., у тому числі ПДВ 20 % - 101 млн грн., але не більше суми, еквівалентної 120 млн доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ на момент внесення кожної частини інвестицій.

Додатковою угодою від 22.09.2008 № 07 п. 8.1 Інвестиційного договору та п. 2.1 Додатку № 1 "Протокол погодження розміру інвестицій" викладено у новій редакції, згідно з якою обсяг інвестицій, що вноситься інвестором, становить 1.175.395.189 грн., у тому числі ПДВ 20% - 195.899.198,17 грн., але не більше суми, еквівалентної 240 млн доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ на момент внесення кожної частини інвестицій. Цією ж угодою викладено у новій редакції п. 3.1 Додатку № 1 "Протокол погодження розміру інвестицій": сторони підтвердили, що розмір внесених інвестицій на 22.09.2008 становить 507.858.762,50 грн., що еквівалентно 102.391.996,37 доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ на момент внесення кожної частини інвестицій.

Додатковою угодою від 10.09.2009 № 10 п. 8.1 Інвестиційного договору викладено у новій редакції, згідно з якою обсяг інвестицій, що вноситься інвестором, становить 606 млн. грн., у тому числі ПДВ 20 % - 101 млн грн., але не більше суми, еквівалентної 120 млн доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ на момент внесення кожної частини інвестицій.

За змістом п. 6.1 Інвестиційного договору будівництво об'єкта інвестування має завершитися не пізніше 01.11.2008. Додатковою угодою від 27.10.2008 № 08 цей пункт викладено у новій редакції, згідно з якою будівництво має завершитися не пізніше 30.11.2010. Додатковою угодою від 10.09.2009 № 10 цей пункт викладено у новій редакції, згідно з якою термін завершення будівництва та введення в експлуатацію "БЛОКУ А" - не пізніше 01.09.2009, а "БЛОКУ Б" - не пізніше 01.09.2011.

За правилами глави 53 Цивільного кодексу України які кореспондуються з правилами глави 20 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України). Це ж правило стосується й змін до договору.

Сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це (оферту) другій стороні за договором.

У разі, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2 ст.181 Господарського кодексу України).

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої статті 181 Господарського кодексу України, тобто підписує та скріплює печаткою і повертає один примірник договору другій стороні.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 Цивільного кодексу України).

Позивач супровідним листом від 22.01.2010 № 7 надав відповідачеві два примірника підписаної та скріпленою печаткою додаткової угоди № 11.

Відповідно до цієї додаткової угоди п. 8.1 Інвестиційного договору викладено у новій редакції, згідно з якою обсяг інвестицій, що вноситься інвестором, становить 1.233.000.000,00 грн, в тому числі ПДВ 20 % - 205.500.000,00 грн. Вказана угода підписана від імені відповідача виконавчим директором ОСОБА_6

За повідомленням прокуратури міста Києва від 13.07.2011 № 55-3532, в ході розслідування кримінальної справи в результаті обшуку у приміщеннях відповідача вилучено 2 оригінали додаткової угоди № 11.

Факт підписання вказаної додаткової угоди № 11 був прихований колишнім керівником відповідача - ОСОБА_6, оскільки підписавши 25.01.2010 вказану додаткову угоду останній не направив позивачу, а залишив на ПрАТ (ЗАТ) "ТРЕСТ "КИЇВМІСЬКБУД-1" завуалювавши таким чином свої злочинні дії, що встановлено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.12.2011 у справі № 1-1179/11.

В силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України України зазначений факт, не потребує доведення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що додаткова угода від 25.01.2010 № 11 до Інвестиційного договору є неукладеною, оскільки позивач не отримав а ні примірника цієї додаткової угоди, а ні повідомлення про прийняття пропозиції про внесення змін до Інвестиційного договору.

Більш того, відповідачем в особі ОСОБА_6 підписано та направлено на адресу позивача повідомлення від 28.01.2010 про розірвання Інвестиційного договору в порядку статті 188 Господарського кодексу України, що також встановлено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.12.2011 у справі № 1-1179/11, що додатково підтверджує факт не укладеності згаданої додаткової угоди.

За таких обставин, обсяг інвестицій, що вноситься інвестором, повинен визначатися п. 8.1 Інвестиційного договору в редакції додаткової угоди від 10.09.2009 № 10 та становить 606 млн. грн., у тому числі ПДВ 20 % - 101 млн грн., але не більше суми, еквівалентної 120 млн доларів США з ПДВ за офіційним курсом НБУ на момент внесення кожної частини інвестицій.

З урахуванням викладеного, доводи позивача про нікчемність додаткової угоди №11 в силу ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України як правочину, що порушує публічний порядок судом видхиляються, оскільки нікчемним може буди укладений правочин.

За цих же підстав відхиляються доводи відповідача щодо встановленого сторонами розміру інвестицій у сумі 1.233.000.000,00 грн. та як наслідок відсутності існування переплати за Інвестиційним договором у зв'язку з укладенням між сторонами спору додаткової угоди № 11 до нього.

Платіжними дорученнями, оригінали яких наявні в матеріалах справи, підтверджується факт фінансування позивачем будівництва об'єктів соціально - культурного призначення ("БЛОК А" та "БЛОК Б") на суму 756.418.234,72 грн., що також встановлено в рішенні господарського суду м. Києва від 20.04.2010 у справі № 32/147, яке набрало законної сили.

У зв'язку з цим, загальна сума коштів, які були перераховані позивачем відповідачу понад граничну суму інвестицій складає 150.418.234,72 грн., з яких 116 471 636,72 грн. - це кошти, перераховані на підставі Інвестиційного договору в період з 30.04.2009 по 09.09.2009, з урахуванням додаткової угоди № 7, якою збільшено граничний обсяг фінансування і підстава перерахування цих коштів згодом відпала внаслідок укладання додаткової угоди № 10, якою зменшено граничний обсяг фінансування, а 33.946.598 грн.- кошти які отримані відповідачем після 10.09.2009 (після укладення додаткової угоди від 10.09.2009 № 10) та досягнення встановленого договором граничного розміру фінансування будівництва, тобто сплачені без достатньої правової підстави, понад граничний обсяг інвестицій.

Приписами ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача грошових коштів, які набули ознак таких, що перевищують граничний розмір інвестицій за договором в розмірі 150.418.234,72 грн. підлягає задоволенню повністю, враховуючи те, що сплата частини даних коштів в розмірі 116.471.636,72 грн. є виконанням позивачем зобов'язання за Інвестиційним договором, яке в подальшому було припинене шляхом внесення сторонами змін до нього, відтак підстава, на якій вказані кошти були набуті відповідачем, згодом відпала, а частина коштів в розмірі 33.946.598,00 грн., які сплачені позивачем понад граничний розміру фінансування підлягають поверненню позивачеві як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Заперечення відповідача з посиланням на постанови Верховного Суду України про те, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 Цивільного кодексу України судом відхиляються з тих підстав, що обставини справ, на які посилається відповідач та обставини цієї справи є різними і відповідач посилається на окремі частини постанов без аналізу висновків Верховного Суду України.

Так у постанові від 02.10.2013 № 6-88цс13, Верховний Суд України вказує на те, що якщо зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями, 11, 600, 601, 604-607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За обставинами згаданої справи грошові кошти передавалися як предмет договору і доказів визнання укладеного правочину недійсним або його розірвання не надано, а тому Верховний Суд України дійшов обгрунтованого висновку про неможливість застосування статті 1212 Цивільного кодексу України до спірних відносин.

У цій же справі, підстава набуття коштів у розмірі 116.471.636,72 грн. існувала, але в установленому порядку, за домовленісттю сторін (ст. 604 Цивільного кодексу України) відпала (припинена), а тому стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути затосована до спірних відносин.

Оскільки зобов'язання інверстора зі сплати коштів понад сумму 606 млн. грн. припинені 10.09.2009 за домовленісттю сторін (ст. 604 Цивільного кодексу України) тобто в установленому порядку до моменту сплати коштів у сумі 33.946.598,00 грн., то перерахування цих коштів має ознаки безпідставного перерахування і до цих відносин також має бути застосована стаття 1212 Цивільного кодексу України.

На відміну від правил відшкодування збитків, правила стаття 1212 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від наявності чи відсутності вини, тому аргументи відповідача щодо відсутності його вини у добровільному пеперахуванні коштів позивачем понад граничний розмір інвестицій недоречні.

До цих вимог відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності,

Відповідно до частини 2 статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного чи кілької боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Позивачем вимога про повернення коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України заявлялася та зазначена у позовній заяві у цій справі (сторінка 10 позовної заяви), тому позовна давність не може бути застосована до зазначених вимог.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений між сторонами спору Інвестиційний договір за своєю правовою природою є змішаним, оскільки у правочині містяться елементи різних договорів, а саме: 1) інвестиційного договору; 2) договору будівельного підряду.

Відповідно до затвердженого в Інвестиційному договорі розподілу результатів інвестиційної діяльності, після завершення будівництва позивач набуває право власності на новозбудоване майно.

Тобто, мета інвестування - створення об'єкта інвестування, введення його в єксплуатацію та набуття позивачем права власності на нього.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

За приписами норм вказаної статті для розірвання договору за рішенням суду однією із необхідних умов є істотне порушення цього договору, для підтвердження якого необхідно довести, що внаслідок такого порушення другій стороні договору було завдано шкоду та внаслідок цієї шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Положеннями п. 6.6 Інвестиційного договору встановлено, що замовник-забудовник має право у порядку, передбаченому договором на конкурсній основі і за погодженням з інвестором залучати до будівництва об'єкта інвестування третіх осіб (підрядників та/або субпідрядників).

Однак відповідачем, в порушення вказаного положення договору був укладений договір генпідряду від 19.03.2010 № 2 з приватним акціонерним товариством "КИЇВМІСЬКБУД-1",

Дії відповідача в частині зміни генерального підрядника призвели до необхідності зміни документів, що дають право генеральному підряднику на здійснення будівництва, зокрема, дозволу на виконання будівельних робіт.

Приписами ч. 1 статті 29 Закону України "Про планування і забудову території" встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

Суд зазначає, що в жодних документах на будівництво об'єктів соціально-культурного призначення за адресою: проспект Оболонський у Оболонському районі м. Києва (в тому числі ордерах на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв'язку з встановленням тимчасової огорожі на період будівництва об'єктів соціально-культурного призначення; дозволів на виконання будівельних робіт № 1577-Об/Р від 04.09.2009 та № 2105-Об/С від 22.07.2010) приватне акціонерне товариство "КИЇВМІСЬКБУД-1" не фігурує як генеральний підрядник будівництва (даний факт встановлений у рішенні господарського суду м. Києва від 11.10.2010 у справі № 46/394, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2010 та постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2011).

Зазначене порушення відповідачем умов договору призвело до зупинення будівництва та неможливості його продовження через відсутність документів (дозволів), які дають право на здійснення будівництва генеральному підряднику.

Заперечення відповідача про обмеження його прав на здійснення будівництва у зв'язку з забороною, встановленою ухвалою господарського суду м. Києва від 26.03.2010 у справі № 9/32 судом відхилені, оскільки по перше: зазначена заборона діяла до 05.08.2010, по друге: відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили по вчинення ним дій спрямованих на отримання дозвільних документів чи для продовження будівництва об'єкту інвестування.

Відповідно до умов Інвестиційного договору, з моменту підписання договору позивач набуває майнові права на об'єкт інвестування незалежно від здійснених обсягів та ступеню завершеності об'єкту інвестування. Такі права у тому числі включають, зокрема, право власності на об'єкт незавершенного будівництва (п. 3.2 Інвестиційного договору).

Пунктом 9.2. Інвестиційного договору сторони встановили, що відповідач не матиме жодних майнових прав на об'єкт інвестування як протягом дії договору, так і після його завершення.

Пунктом 9.6 (в редакції додаткової угоди від 10.09.2009 № 10) відповідач підтверджував та гарантував, що всі майнові права на об'єкт незавершеного будівництва - "БЛОК А", "БЛОК Б" та машиномісць об'єкту інвестування належать Інвестору, тобто позивачеві.

В той же час, в порушення зазначених умов Інвестиційного договору, були вчинені незаконні дії щодо заволодіння майном - об'єктом незавершеного будівництва "БЛОК Б", у вигляді звернення до постійного діючого третейського суду при корпорації "СИЛА ЗАКОНУ" про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

За результатами розгляду даної справи третейським судом було прийнято рішення від 26.02.2009 у справі № 22-17ц/2009, яким було визнано за відповідачем право власності на об'єкт незавершеного будівництва - об'єкт соціально-культурного призначення торговельно-розважального центру 77.632,00 кв.м. з гостьовою автостоянкою на 786 м/м "БЛОК Б", який розташований по проспекту Оболонському, 21-б в м. Києві (будівельна адреса: проспект Оболонський у Оболонському районі м. Києва).

Ухвалою від 18.03.2009 Октябрського районного суду м. Полтава зобов'язано КП КМ БТІ зареєструвати за відповідачем право власності на об'єкт незавершеного будівництва - об'єкт соціально-культурного призначення торговельно-розважального центру 77.632,00 кв. м. з гостьовою автостоянкою на 786 м/м "БЛОК Б", який розташований по проспекту Оболонському, 21-б в м. Києві (будівельна адреса: проспект Оболонський у Оболонському районі м. Києва).

Позивач не був обізнаний про існування вказаного спору, оскільки не отримував жодних повідомлень про його розгляд та не був залучений до участі у справі, незважаючи на те, що вказане рішення впливає на права та обов'язки позивача.

Такі порушення умов Інвестиційного договору безумовно є істотними, адже в результаті цих порушень позивач був позбавлений не тільки свого очікуваного права на своєчасне завершення будівництва Об'єкту інвестування, а й позбавлявся права на отримання у власність "БЛОКУ Б", на що правомірно розраховував при укладанні договору.

При цьому позивач зміг повернути об'єкт незавершеного будівництва "БЛОК Б", майнові права на який належали останньому згідно умов Інвестиційного договору, тільки на підставі рішення господарського суду м. Києва від 20.04.2010 у справі № 32/147.

Таким чином, вимоги позивача про розірвання Інвестиційного договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України заявлені обгрунтовано і підлягають задоволенню.

В той же час суд зазначає, що здійснене позивачем перевищення розміру інвестицій, як і повідомлення відповідача від 28.01.2010 про розірвання договору в порядку статті 188 Господарського кодексу України не можуть вважатися порушеннями умов договору і не тягнуть наслідків його розірвання на підставі статті 651 Цивільного кодексу України.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються з нормами ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Умовами Інвестиційного договору (п. 10.1) передбачено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання Сторонами будь-яких зобов'язань за Договором, винна сторона зобов'язана відшкодувати іншій стороні заподіяні цим збитки в повному обсязі.

Видшкодування збитків також передбачено частиною 5 ст. 653 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 883 Цивільного кодексу України.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

При цьому, на особу, яка порушила зобов'язання покладається обов'язок доведення відсутності своєї вини (ст. 614 Цивільного кодексу України), а розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доводиться кредитором (ст. 623 Цивільного кодексу України).

В огрунтування відсутності вини у заподіянні збитків відповідач посилається на те, що строк завершення будівництва "БЛОКУ Б" (01.09.2011) на момент звернення позивача з позовом не настав, до настання строку завершення будівництва, позивач уклав Інвестиційний договір з Оболонською районною радою, відповідач, як юридична особа, не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діяли всупереч інтересам служби.

Проте, ці доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Укладаючи додаткову угоду від 10.08.2009 № 10, якою строк завершення будівництва змінювався з 30.11.2010 на 01.09.2011 ("БЛОК Б") відповідач достеменно знав про те, що право власності на об'єкт незавершенного будівництва "БЛОК Б" визнано, всупереч умовам Інвестиційного договору, за ним та в порушення умов договору змінено генпідрядника, отже намірів виконувати Інвестиційний договір у нього не було.

Крім того, сторони додатковою угодою від 10.09.2009 № 10 доповнили Інвестиційний договір п. 14.1.3. відповідно до якого домовилися, що у випадку, якщо Замовник-Забудовник (відповідач) ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених договором, та/або у випадку неможливості виконання, порушення порядку та умов виконання зобов'язань по даному договору з будь-яких причин або за будь-яких обставин, які можуть поставити та/або ставлять під сумнів реалізацію даного договору, то права та обов'язки Замовника-Забудовника щодо будівництва об'єкту інвестування преходять до Інвестора (позивача).

З метою завершення будівництва, між Оболонською районною радою, як замовником і позивачем, як забудовником-інвестором укладено інвестиційний договір про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва від 30.06.2010 № 1/10, предметом якого є закінчення будівництва "БЛОКУ Б" і машиномісць (об'єкт інвестування) (в подальшому новий інвестиційний договір).

З урахуванням домовленостей, встановлених п. 14.1.3 Інвестиційного договору та допущених відповідачем порушень, встановелених судом, укладання такого договору вбачається правомірним та таким, що направлено на відновлення порушених прав позивача, а доводи відповідача щодо відсутності вини у заподіянні збитків, у зв'язку з укладанням зазначеного договору та до завершення строку будівництва "БЛОКУ Б" не заслуговуть на увагу.

Також не може звільняти відповідача від відповідальності засудження ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки по перше: зазначені особи були посадовими особами відповідача, по друге: визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва "БЛОК Б" визнавалося за відповідачем, а не за фізичними особами, по третє, судом встановлено істотне порушення умов Інвестиційного договору відповідачем.

Рішенням Оболонської районної ради від 01.07.2010 № 28/3 відповідача повідомлено про часткове припинення зобов'язань за договором про інвестування об'єктів житла та культурно-соціальної сфери в Оболонському районі м. Києва від 29.08.2003, укладеним між відповідачем та Оболонською районною радою, що стосується реконструкції Оболонського проспекту - забудови його об'єктами соціально-культурного призначення. Передано позивачу функції замовника будівництва щодо такої реконструкції та закінчення будівництва "БЛОКУ Б".

Згідно з додатком від 03.09.2010 № 2 до нового інвестиційного договору, обсяг інвестицій забудовника-інвестора становить 366.183 тис. грн., а частка замовника, яку забудовник-інвестор має перерахувати замовнику (п.п. 3.1.2, 3.5, 3.6, 3.7 договору № 1/10 та п. 1.2 додатку № 2 до нього), - 31.056 тис. грн. (вартість будівництва окремо розташованого торгівельно-офісного приміщення).

Для відновлення своїх порушених прав, позивач був вимушений понести витрати на завершення будівництва "БЛОКУ Б", а також витрати, які за умовами Інвестиційного договору мав нести відповідач.

Відповідно до акту готовності об'єкта до експлуатації "БЛОКУ Б" , останній був зданий в експлуатацію 24.05.2011.

Витрати позивача на завершення будівництва перебувають в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з невиконанням видповідачем свого обов'язку по завершенню будівництва.

Проте, суд погоджується з доводами відповідача, що відшкодуванню підлягають не всі витрати позивача, а лише ті, які були передбачені умовами Інвестиційного договору і дійсно необхідні для завершення будівництва.

На підтвердження витрат на завершення будівництва позивачем надані договори з підрядними та субпідрядними оргнізаціями, акти виконаних робіт та платіжні доручення про оплату цих робіт на суму понад 300 млн. грн.

В свою чергу відповідач вказав на те, що за його підрахунками витрати на сумму близько 200 млн. грн. не відносяться до витрат передбачених договором.

З метою підтвердження суми витрат позивача на завершення будівництва "БЛОКУ Б" об'єктів соціально-культурного призначення в рамках реконструкції Оболонського проспекту на підставі договору від 30.06.2010 № 1/10 позивач звернувся до експертної організації - товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ЕКСПЕРТНА КОМПАНІЯ" для проведення будівельно-технічного дослідження та в подальшому надав до суду висновок експерта від 14.03.2016 № 27, складеного в результаті проведення будівельно-технічного дослідження з документально підтвердженим розміром витрат, здійснених позивачем, як забудовником-інвестором, на оплату робіт/послуг, необхідних для закінчення будівництва "БЛОКУ Б" об'єктів соціально-культурного призначення у період робіт/послуг з 01.07.2010 (наступний день після укладення нового інвестиційного договору від 30.06.2010 № 1/10) по 24.05.2011 (дата складення акту готовності об'єкта до експлуатації).

Зазначений висновок не може розцінюватися судом як висновок судового експерта, оскільки дослідження проводилося не в порядку статті 41 Господарського процесуального кодексу України, проте цей висновок оцінюється судом на рівні та в сукупності з іншими доказами.

При визначенні розміру необхідних витрат на завершення будівництва судом також враховуються умови додаткової угоди від 22.09.2008 № 06, якою визначені Технічна характеристика об'єкту інвестування та перелік робіт, який має бути виконаний відповідачем.

За результатами оцінки наданих позивачем та відповідачем доказів та заперечень щодо розміру витрат на завершення будівництва, суд дійшов висновку, що витрати позивача зведені до таблиці № 3 висновку будівельно-технічного дослідження 14.03.2016 № 27 є необхідними для закінчення будівництва "БЛОКУ Б" об'єктів соціально-культурного призначення, відповідають обсягу обов'язків відповідача та складають 188.780.118,79 тис. грн.

Таким чином, вимоги позивача про відшкодування збитків (витрат на завершення будівництва) підлягають задоволенню частково в сумі 188.780.118,79 грн.

Щодо витрат по сплаті частки замовника в рамках будівництва об'єктів соціально-культурного призначення судом встановлено наступне.

Додатковою угодою від 12.03.2007 № 03 п. 9.1. Інвестиційного договору (розподіл результатів інвестиційної діяльності) викладено в новій редакції відповідно до умов якого, інвестор набуває право власності на 95 % збудованої площі об'єкту інвестування, а 5 % (так звана частка замовника) перейде у комунальну вланість Оболонського району міста Києва на підставі Генеральної угоди укладеної з Оболонською районною у м. Києві Радою від 25.09.2001; Договору від 28.12.2000, укладеного з Мінською державною адміністрацією в м. Києві та Договору від 29.08.2003, укладеного з Оболонсько районною у м. Києві державною адміністрацією.

В подальшому умови розподілу результатів інвестиційної діяльності були змінені додатковою угодою від 10.09.2009 № 10 і сторони передбачили, що Інвестор набуває 100 % площ "БЛОКУ А" та "БЛОКУ Б", а у комунальну власність (частка замовника) переходять площі окремо розташованого торговельно-офісного приміщення, будівництво якого не було передбачено до цього і відповідачем навіть не розпочиналося.

Рішенням Оболонської районної ради від 01.07.2010 № 28/3 відповідача повідомлено про часткове припинення зобов'язань за договором про інвестування об'єктів житла та культурно-соціальної сфери в Оболонському районі м. Києва від 29.08.2003, укладеним між відповідачем та Оболонською районною радою, що стосується реконструкції Оболонського проспекту - забудови його об'єктами соціально-культурного призначення. Передано позивачу функції замовника будівництва щодо такої реконструкції та закінчення будівництва "БЛОКУ Б".

Згідно з додатком від 03.09.2010 № 2 до нового інвестиційного договору обсяг інвестицій забудовника-інвестора становить 366.183 тис. грн., а частка замовника, яку забудовник-інвестор має перерахувати замовнику (п.п. 3.1.2, 3.5, 3.6, 3.7 договору № 1/10 та п. 1.2 додатку № 2 до нього), - 31.056 тис. грн. (вартість будівництва окремо розташованого торгівельно-офісного приміщення).

Таким чином, обов'язок відповідача з будівництва окремо розташованого торговельно-офісного приміщення (частки замовника) останнім не виконано і позивач, для відновлення своїх прав, вимушений був сплатити вартість частки замовника замість відповідача.

Сплата позивачем частки замовника на користь Оболонської районної у місті Києві ради в суммі 31.056.000,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень на листом за підписом голови комісії з припинення Оболонської районної у м.Києві ради від 31.05.2011.

Отже вимоги про стягнення з відповідача збитків (витрат по сплаті частки замовника) підлягають задоволенню повністю в сумі 31.056.000,00 грн., оскільки перебувають в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку останнього, є необхідними витратами, документально підтверджені, а відсутність вини у заподіянні цих збитків відповідачем не доведена.

Щодо сплачених позивачем пайових внесків судом встановлено наступне.

Пунктом 8.9 Інвестиційного договору передбачено, що інвестор не матиме жодних інших фінансових зобов'язань перед замовником-забудовником, крім внесення обумовленої сторонами інвестиції. Замовник-забудовник самостійно і за власний рахунок виконує зобов'язання за інвестиційними договорами з органами державної влади та місцевого самоврядування, пов'язані з будівництвом об'єкта інвестування.

Положеннями п. 9.3 Інвестиційного договору передбачено, що замовник-забудовник зобов'язаний передати інвестору всю проектну документацію, технічний паспорт на об'єкт інвестування та будь-які інші документи, необхідні для реєстрації інвестором права власності на об'єкт інвестування.

Функції замовника та право забудови відповідач отримав на підставі договору від 29.08.2003 з Оболонською районною у м. Києві радою, положення якого встановлювали обов'язок відповідача перерахувати за Адміністрацію пайові кошти головному управлінню економіки та інвестицій на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста.

03.10.2006 між головним управлінням економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації (далі - ГУЕІ КМДА), Оболонською районною у м. Києві радою (далі - Оболонська райрада) (замовник) і відповідачем (забудовник) укладено договір № 871, предметом якого є сплата забудовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва у зв'язку із будівництвом об'єктів соціально- культурного призначення на Оболонському проспекті в Оболонському районі м. Києва, а саме: "БЛОК А" та "БЛОК Б" з автостоянками і паркінгами, та компенсації за гідронамив території, відведеної під будівництво. Розмір пайового внеску становить 34.079,44 тис. грн., а розмір компенсації - 3.950,32 тис. грн.

Між ГУЕІ КМДА, Оболонською райрадою (замовник), відповідачем (забудовник) та позивачем (інвестор) укладено додаткову угоду від 23.07.2009 № 1 до договору від 03.10.2006 № 871, якою встановлено, що станом на 08.07.2009 забудовником перераховано пайові кошти відповідно до договору № 871 у сумі 28.038.971,78 грн. Залишок пайового внеску, що підлягає сплаті, становить 13.173,84 тис. грн (без ПДВ).

Разом із тим позивач за інвестиційнім договором від 18.06.2009 № 85, укладеним із комунальною корпорацією "КИЇВАВТОДОР", зобов'язався здійснити інвестування капітального ремонту Оболонського проспекту на певній ділянці вартістю 20.686,390 тис. грн. Залишок пайового внеску в сумі 13.173,84 тис. грн. (без ПДВ) зменшується на суму вартості робіт, що фінансуються за кошти інвестора. Ураховуючи, що вартість зазначених робіт, що фінансуються інвестором (20.686,390 тис. грн.,), більша за суму залишку пайового внеску (13.173,84 тис. грн.), залишок пайового внеску забудовником та інвестором не перераховується. Якщо умови цієї угоди про фінансування інвестором робіт із капітального ремонту не виконуються, то забудовник і інвестор сплачують залишок пайового внеску у двомісячний термін. У разі зміни характеристики об'єктів, визначених договором № 871, внаслідок чого ГУЕІ КМДА нараховується додатковий пайовий внесок, залишок вартості робіт із капітального ремонту у сумі 20.686,390 тис. грн. - 13.173,84 тис. грн. = 7.512,55 тис. грн буде зараховано виключно в рахунок його оплати за додатковим зверненням інвестора,

Між ГУЕІ КМДА, Оболонською райрадою (замовник), відповідачем (забудовник) та позивачем (інвестор) укладено додаткову угоду від 16.09.2009 № 2 до договору від 03.10. 2006 № 871, якою збільшено площу об'єкта соціально-культурного призначення "БЛОК А", на створення інфраструктури якого сплачується пайовий внесок. Визначено додатковий пайовий внесок, що підлягає сплаті, у розмірі 4.009,20 тис. грн. (без ПДВ). Встановлено, що відповідно до додаткової угоди від 23.07.2009 № 1 додатковий пайовий внесок у сумі 4.009,20 тис. грн. зменшується на суму вартості робіт, що фінансуються інвестором. Враховуючи, що залишок вартості таких робіт, які фінансуються інвестором, перевищує суму додаткового пайового внеску, додаткові пайові кошти забудовником та інвестором не перераховуються,

Між ГУЕІ КМДА та позивачем (інвестор) укладено додаткову угоду від 14.06.2011 № 3 до договору від 03.10.2006 № 871 (у зв'язку з укладенням між Оболонською райрадою (замовник) і позивачем (забудовник-інвестор) інвестиційного договору від 30.06.2010 № 1/10 про реконструкцію Оболонського проспекту в Оболонському районі м. Києва), якою збільшено площу об'єкта соціально-культурного призначення "БЛОК Б", на створення інфраструктури якого сплачується пайовий внесок. Визначено додатковий пайовий внесок, що підлягає сплаті, у розмірі 1.356,79 тис. грн. (без ПДВ). Встановлено, що відповідно до додаткової угоди від 23.07.2009 № 1 додатковий пайовий внесок у сумі 1.356,79 тис. грн. зменшується на суму вартості робіт, що фінансуються інвестором. Враховуючи, що залишок вартості цих робіт, які фінансуються інвестором, перевищує суму додаткового пайового внеску, додаткові пайові кошти інвестором не перераховуються.

Пунктом 9.1.1 рішення Київської міської ради від 27.01.2005 № 11/2587 "Про правила забудови м. Києва" встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється згідно з Порядком прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243 "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", та після подання довідки щодо сплати пайових внесків на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва.

Однак, на момент введення в експлуатацію об'єкта інвестування відповідач не виконав обов'язку по сплаті пайової участі, а саме:

- на момент вводу в експлуатацію "БЛОКУ А" відповідач не сплатив залишок пайового внеску з урахуванням індексу інфляції згідно додаткової угоди від 23.07.2009 № 1 до договору від 03.10.2006 № 871 у розмірі 13.173,84 тис. грн. та не сплатив додатковий пайовий внесок в розмірі 4.009,20 тис. грн.;

- на момент вводу в експлуатацію "БЛОКУ Б" відповідач не сплатив залишок пайового внеску в розмірі 1.356,79 тис. грн.

Таким чином, внаслідок порушення відповідачем положень п.п. 8.9., 9.3. Інвестиційного договору позивач поніс додаткові витрати на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста у розмірі 13.173,84 тис. грн. + 4.009,20 тис. грн. + 1.356,79 тис. грн. = 18.539.830,00 грн. і ці витрати були вимушеними витратими позивача, оскільки без здійснення цих витрат, оформлення за позивачем права власності на об'єкт інвестування, добто досягнення мети Інвестиційного договру було б неможливим. Зазначені витрати перебувають в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку і відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зазначених зобов'язаннь.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача щодо здійснення позивачем цих витрат на підставі додаткових угод, укладених за участю позивача, оскільки такі додаткові угоди укладалися у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків і з метою уникнення порушення законних прав та інтересів позивача, в тому числі права інвестора володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій (п. 5 ст 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність".

За таких обставин, вимоги про стягнення збитків (витрати на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста) підлягають задоволенню повністю у розмірі 18.539.830,00 грн.

З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення з відповідача суми збитків підлягають задоволенню частково:

- 188.780.118,79 грн. - витрати на завершення будівництва;

- 18.539.830,00 грн. - витрати на оплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста;

- 31.056.000,00 грн. - витрати по сплаті частки замовника в рамках будівництва об'єктів соціально-культурного призначення;

Всього: 188.780.118,79 грн. + 31.056.000,00 грн. + 18.539.830,00 грн. = 236.375.948,79 грн.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З приводу клопотання відповідача про витребування доказів, суд зазначає, що воно не може бути задоволено, оскільки частина документів, які просить витребувати відповідач (Інвестиційний договір з усіма додатками) наявні в матеріалах справи, а інші (Договори генерального підряду укладені відповідачем з товариством з обмеженою відповідальністю "БП-4 КМБ-1", акти форм КБ-2 в та № ЛБ-3 в період з 01.06.2009 по 26.03.2010, документи на підставі яких проводилось визначення КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" відсоткового стану готовності об'єкту незавершеного будівництва на різних етапах будівництва та копії матеріалів інвентаризацийної справи) не мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідачем також заявлено клопотанням про призначення експертизи, відповідно до якого, з урахуванням поданих доповнень, останній просить суд призначити у справі будівельно-технічну експертизу, будівельно-оціночну експертизу, експертизу документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності, експертизу документів про економічну діяльність підприємств і організацій.

Позивач заперечив проти задоволення такого клопотання, оскільки на його думку частина питань, визначені відповідачем у клопотанні, не стосуються предмету розгляду даної справи та не мають правового значення для вирішення спору, а інша частина не може бути об'єктом дослідження судово-економічної експертизи за наведеною відповідачем методикою.

Суд погоджується з позивачем, що заявлені відповідачем у клопотанні питання, які останній пропонує поставити на вирішення будівельно-оціночної експертизи, експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності та експертизи документів про економічну діяльність підприємств і організацій не мають значення для вирішення спору.

Також суд враховує те, що відповідач є будівельною організацією і відповідно мав можливість самостійно відповісти на питання, які він просить поставити на вирішення будівеньно - техничної єкспертизи.

За цих підстав, клопотання про призначення судових експертиз судом відхиляється.

Враховуючи приписи статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір про інвестування будівництва від 26.12.2006 № 01/12, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" та Закритим акціонерним товариством "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1".

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "ТРЕСТ КИЇВМІСЬКБУД-1" (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 29-Б; ідентифікаційний код 31176312, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТА ВЕРІТАС" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, 1-Б; ідентифікаційний код 33346854, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) збитки в сумі 236.375.948 (двісті тридцять шість мільйонів триста сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок вісім) грн 79 коп.; суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 150.418.234 (сто п'ятдесят мільйонів чотириста вісімнадцять тисяч двісті тридцять чотири) грн 72 коп.; витрати по сплаті державного мита в сумі 25.500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн 00 коп.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити повністю.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 квітня 2016 року

Головуючий суддя С.В. Балац

Суддя О.А. Грєхова

Суддя О.М. Дупляк