РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/178/16

За позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МУЗИЧНА ВИДАВНИЧА ГРУПА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА"

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3

про стягнення компенсації у розмірі 13 780, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Сербуль О.Ю.;

від відповідача: Голуб І.О.;

від третьої особи: ОСОБА_6; ОСОБА_7

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МУЗИЧНА ВИДАВНИЧА ГРУПА" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" (далі-відповідач) про стягнення компенсації у розмірі 13 780, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані бездоговірним використанням відповідачем у власному закладі, шляхом публічного виконання, музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_11, майнові авторські права на використання якого належать позивачу на підставі договору про надання виключної ліцензії № ПМИсуб 01/11-укр від 31.12.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.01.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

28.01.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому повідомляє, що публічне виконання музичних творів в ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_2», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" відбувається на підставі договору № 102/10 від 01.10.2014, укладеного із суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3.

У судовому засіданні від 28.01.2016 представник відповідача надав клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача, в якому просив суд залучити до участі у справі іншим відповідачем Субєкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_3, обґрунтовуючи тим, що 01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" (далі - замовник) та Субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 (далі - виконавець) укладено договір № 102/10 про надання послуг, умовами якого передбачено, що виконавець за допомогою власного апаратно-програмного комплексу «ESN 1 VD» зобов'язується надати послуги з музичного оформлення приміщень замовника, а замовник оплатити надані послуги у порядку та на умовах, передбачених даним договором

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі іншим відповідачем Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 з підстав необґрунтованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 залучено до участі у справі Субєкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_3 третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 25.02.2016 за участю представників сторін.

У судовому засіданні 25.02.2016 та 17.03.2016 оголошувалась перерва до 17.03.2016 та до 11.04.2016 відповідно.

05.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник третьої особи подав письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до договору № 102/10 від 01.10.2014 укладено між СПД ОСОБА_3 та ТОВ «ВАПІАНО», використання музичних творів в кафе «Вапіано» здійснює СПД ОСОБА_3, який в свою чергу уклав договір з Об'єднанням підприємств «Українська ліга музичних прав», при цьому зазначає, що умови даного договору не передбачають наявність будь-яких інших додатків до договору, які б визначали конкретний перелік музичних творів, дозвіл на використання яких ОП «УЛМП» надало для СПД ОСОБА_3.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перше музичне видавництво» (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група» (далі - ліцензіат) укладено договір про надання виключної ліцензії №ПМИсуб 01/11-укр, умовами якого передбачено, що ліцензіар надає, а ліцензіат набуває в строк та в межах території право використання творів, які містяться в каталозі на умовах виключної ліцензії та право використання фонограм, які містяться в каталозі на умовах виключної ліцензії, що означає право ліцензіата на свій розсуд використовувати, дозволяти або забороняти використання третіми особами творів та фонограм.

Додатковою угодою до договору про надання виключної ліцензії №ПМИсуб 01/11-укр від 31.12.2010 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2014.

Відповідно до виписки з каталогу творів від 27.06.2014 на виконання умов договору №ПМИсуб 01/11-укр від 31.12.2010, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" набуло виключних майнових прав на використання наступного музичного твору:

- код 1093119, назва твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», автор музики - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; автор тексту - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; виконавець - ОСОБА_11, авторські права на твір 25 %.

Так, пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

01.01.2014 між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» (далі - видавник) укладено договір №АУ 002К про управління майновими авторськими правами, умовами якого передбачено, що видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами та твори та субвидані твори, що належать або протягом дії даного договору будуть належати видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 8.3. договору, у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 (п. 11.1 договору).

Відповідно до п. 1 додатку до договору, сторонами погоджено, що відшкодування витрат пов'язаних із збором, розподілом та виплатою винагороди здійснюється у процентному співвідношенні до загальної суми за встановленими ставками:

- 40 % від суми винагороди, зібраної на користь правовласника з 01.01.2013 по 31.03.2014;

- 30 % від суми винагороди, зібраної на користь правовласника з 01.04.2014;

- 50 % від сум, фактично отриманих організацією на підставі судових рішень.

01.01.2014 між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» укладено додаток №2 до договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014.

01.01.2014 між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська музична видавнича група» (далі - видавник) укладено додаткову угоду № 1 до договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014, якою сторони погодили, що організація здійснює на користь видавника попередню виплату винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського права, яка підлягає врахуванню після здійснення організацією розподілу винагороди, відповідно до встановлених правил, на підставі зареєстрованих (задекларованих) майнових прав, що належать видавнику.

Відповідно до п. 2 договору, авансовий платіж винагороди (роялті), визначений п. 1 даної додаткової угоди, складає 203 333, 33 грн.

Платіж встановлений п. 2 даної додаткової угоди, здійснюється організацією впродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту декларування видавником всіх належних йому майнових прав на об'єкти авторського права.

На виконання умов договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами від 01.01.2014, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" надало декларації № 15 від 27.06.2014, щодо переданого в управління музичного твору, а саме:

- код 1093119, назва твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», автор музики - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; автор тексту - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; виконавець - ОСОБА_11, публічне виконання 25 %, публічне сповіщення 25 %;

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2014 до договору №АУ 002К від 01.01.2014, сторони підтвердили припинення договору №АУ 002К про управління майновими авторськими правами - 31.12.2014 відповідно до п. 11.1 названого договору.

Також, сторони дійшли згоди, що договір №АУ 002К залишається чинним щодо повноважень на судовий захист прав видавника, які були порушені за період чинності договору №АУ 002К.

Отже, на підставі зазначених вище договорів про управління майновими авторськими правами та декларацій, позивач набув майнові права інтелектуальної власності на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_11.

Так, до майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Як зазначає позивач, актом фіксації № 05/10/14 від 06.10.2014, складеного представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами та відеозаписом публічного сповіщення на відеокамеру було встановлено, що у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1, в якому здійснює господарську діяльністю Товариство з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА", вільно розповсюджувались (публічно виконувались) музичні твори, серед яких твір під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_11.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що використання відповідачем вищевказаного музичного твору у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами п. «а» статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Як встановлено судом вище, на підтвердження факту використання відповідачем твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_11, у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» розташованому у АДРЕСА_1, в якому здійснює господарську діяльністю Товариство з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА", позивачем надано відеозапис публічного сповіщення, акт фіксації № 05/10/14 від 06.10.2014, а також фіскальний чек від 06.10.2014 відповідача, оформлений у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2».

У процесі провадження у справі судом здійснено дослідження наданих доказів, зокрема, відеозапису фіксації факту порушення відповідачем авторських прав на публічне сповіщення, з приводу чого судом встановлено наступне.

З проведеного відеозапису вбачається, що такий запис проводився у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1, що також підтверджується продемонстрованим у відеозаписі меню із надписом закладу «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Проте, з відеозапису не вбачається джерело звучання музичного твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконані ОСОБА_11, у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у АДРЕСА_1.

Крім того, на підтвердження правомірності використання вказаного вище музичного твору відповідачем надано суду договір № 102/10 про надання послуг від 01.10.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" (далі - змовник) та Субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 (далі - виконавець), умовами якого передбачено, що виконавець, за допомогою власного апаратно-програмного комплексу «ESN 1 VD» зобов'язується надати послуги з музичного оформлення приміщень замовника, а замовник оплатити надані послуги у порядку та на умовах передбачених даним договором.

Відповідно до п. 3.1.6 договору, виконавець зобов'язаний самостійно врегульовувати питання щодо авторського права і суміжних прав та виплати винагороди, укласти договори безпосередньо з організацією колективного управління «Українська ліга музичних прав» або іншою організацією колективного управління та виплачувати винагороду (роялті) за публічне виконання у приміщенні замовника фонограм, зафіксованих у фонограмах музичних творів та їх виконань у приміщеннях замовника у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

Згідно п. 3.2.2. договору, замовник зобов'язаний не пізніше десяти календарних днів кожного місяця, що слідує за звітним, оплатити надані послуги у розмірі передбаченому відповідними додатками до даного договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині невиконаних зобов'язань, до повного їх виконання сторонами договору (п. 5.1. договору).

Так, 01.10.2014 на виконання умов договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" (далі - змовник) та Субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 (далі - виконавець) підписано акт прийому передачі обладнання, відповідно до якого виконавець встановив, а замовник прийняв в експлуатацію на строк дії договору наступне обладнання, необхідне для організації музичного оформлення торгівельних приміщень замовника, а саме обладнання «ESN 1 VD», серійний номер 102, у приміщені закладу кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою АДРЕСА_1.

Додатком № 3 від 01.11.2014 до договору № 102 від 01.10.2014 сторони встановили щомісячну вартість послуг за договором № 102 від 01.10.2014 - 1 800, 00 грн., ПДВ не передбачено.

Так, на виконання умов договору відповідачем сплачена 1 000, 00 грн. за оренду музичного обладнання, що підтверджується платіжним дорученням № 2845 від 06.11.2014. (копія в матеріалах справи).

В свою чергу, Субєкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (далі - компанія) отримав право на використання музичних творів на підставі укладеного з Об'єднанням підприємств «Українська ліга музичних прав» (далі - ліга) договору № ЕС/01-0713 про сплату винагороди (роялті) за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм від 18.07.2013, умовами якого передбачено, що предметом договору є умови використання компанією способом публічного виконання у зазначених в додатках до цього договору закладах, в яких компанія здійснює надання послуг пов'язаних з використанням опублікованих з комерційною метою фонограм та сплати лізі, як організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення, винагороди (роялті) зав таке використання фонограм. Компанія зобов'язується сплачувати лізі узгоджену в додатках до даного договору винагороду за публічне виконання фонограм.

Ліга гарантує, що публічне виконання компанією фонограм не порушує прав та охоронюваних законом інтересів правовласників, а у компанії не виникне обов'язку сплачувати будь-яким особам за публічне виконання фонограм з каталогу ліги (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, ліга зобов'язується самостійно розподіляти та сплачувати правовласникам винагороду, отриману від компанії.

Згідно п. 2.2.1. договору, компанія зобов'язується не пізніше десяти банківських днів після закінчення звітного місяця виплачувати лізі винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках до даного договору. Компанія перераховує винагороду на розрахунковий рахунок ліги, який зазначено в п. 4 даного договору.

Відповідно до п. 2.2.7. договору, підписання даного договору ліга підтверджує та гарантує, що має необхідні права та повноваження отримувати, збирати та розподіляти винагороду (роялті) за використання фонограм способом публічного виконання (гарантії ліги). В разі порушення зазначених гарантій та/або умов п. 1.2. даного договору сторони зобов'язуються діяти у відповідності до положень п. 2.1.3. та 2.1.4. даного договору.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, при цьому п. 2.2.1., 2.2.5. договору залишаються в силі до повного виконання компанією своїх зобов'язань, що виникли під час дії даного договору. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної вище дати припинення дії договору, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу.

Додатком № 10/2014 від 01.10.2014 до договору № ЕС/01-0713 від 18.07.2013 сторони визначили перелік закладів, в яких компанія здійснює публічне виконання фонограм, серед яких Товариство з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" - Кафе «Вапіано» - АДРЕСА_1, сума винагороди - 400, 00 грн.

Оскільки суду не надано жодного доказу наявності повідомлення про припинення дії ліцензійного договору № ЕС/01-0713 про сплату винагороди (роялті) за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм від 18.07.2013, суд приходить до висновку, що договір автоматично пролонговувався та станом на день прийняття рішення у справі є чинним.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права", майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

За приписами статей 31, 32, 33 Закону, використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до пп. «в» п. 1 ст.49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) до функцій організацій колективного управління відноситься наступне: збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону. Отже, вказаним законом передбачено, що організація колективного управління має право збирати винагороду за використання творів не тільки для тих суб'єктів, правами яких така організація управляє, а й для інших суб'єктів прав.

Пунктом 2 ст.49 Закону передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» від 17.10.2012 № 12, передбачено, що надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Отже, ОП «УЛМП», як організацією колективного управління, було надано Субєкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 право на використання у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» музичних творів, а останній зі свого боку повністю оплатив винагороду (роялті) у розмірі 3 600, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 25.11.2014, за таке використання, а отже, їх використання у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» є правомірним та не порушує жодних прав третіх осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що використання відповідачем музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконані ОСОБА_11, у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», відбулося у відповідності з умовами договору № 102/10 про надання послуг від 01.10.2014, укладеного з Субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3, який в свою чергу отримав право на використання музичних творів на підставі укладеного з Об'єднанням підприємств «Українська ліга музичних прав» (далі - ліга) договору № ЕС/01-0713 про сплату винагороди (роялті) за використання опублікованих з комерційною метою фонограм та відеограм від 18.07.2013.

За таких обставин, доводи позивача щодо незаконного використання відповідачем музичного твору не знаходять свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги наведене вище, позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МУЗИЧНА ВИДАВНИЧА ГРУПА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "В.ПІАНО-УКРАЇНА" про стягнення компенсації у розмірі 13 780, 00 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 15.04.2016.

Суддя Бондарчук В.В.