РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 Справа №910/2426/16

За позовом Приватного підприємства "Лендгранд"
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 156 259,83 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Крот А.Ю. (дов. № 2 від 12.04.2016 року)
від відповідача Яковенко А.О. (дов. № 734 від 06.04.2016 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 14 квітня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне підприємство "Лендгранд" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 184 900,89 грн., в тому числі 147 074,00 грн. основного боргу, 30 376,53 грн. пені, 1 993,28 грн. 3 % річних, 5 457,08 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору на проведення проектно-вишукувальних робіт №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року позивачем було виконано роботи, проте, відповідач належним чином грошове зобов'язання з оплати даних робіт не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2426/16 та призначено справу до розгляду на 10.03.2016 року.

09.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

10.03.2016 року представник позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

10.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій. У поданому відзиві відповідач зазначив, що здійснює перерахування грошових коштів виключно у встановленому наказом Укрзалізниці № 069-Ц від 28.02.2012 року порядку. У зв'язку з тим, що відповідач підпорядкований Укрзалізниці та здійснює перерахування коштів виключно у встановленому наказом Укрзалізниці № 069-Ц від 28.02.2012 року порядку, за наявності прямої вказівки Укрзалізниці, вина відповідача відсутня, отже підстави для стягнення суми боргу та штрафів за прострочення грошового зобов'язання відсутні.

Відповідно до статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

За приписом пункту 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Якщо ж зміна найменування юридичної особи пов'язана зі зміною організаційно-правової форми юридичної особи (статті 104 - 108 Цивільного кодексу України), то йдеться про її реорганізацію, що потребує вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в частині третій статті 25 ГПК; крім того, про винесення відповідної ухвали зазначається в описовій частині рішення, прийнятого по суті справи.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. (частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України).

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" у відповідності до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови КМУ № 200 від 25.06.2014 року.

23.02.2012 року Верховною Радою України прийнято Закон України за № 4442-VІ "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2015 року постановлено утворити Публічне акціонерне товариства "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (Укрзалізниця), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, до якого входить Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця".

Згідно статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015 року, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для здійснення процесуального правонаступництва відповідача - Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" його правонаступником Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 року замінено відповідача - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", розгляд справи відкладено на 14.04.2016 року.

12.04.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав доповнення до відзиву. Відповідач зазначив, що відповідно до платіжного доручення № 962 від 21.03.2016 року ним сплачено 112 817,00 грн. основного боргу. Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 112 817,00 грн. підлягає припиненню.

14.04.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, у зв'язку зі сплатою відповідачем 34 257,00 грн. та збільшення розміру пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань. Позивач просить стягнути з відповідача 156 259,83 грн., в тому числі 112 817.00 грн. основного боргу, 33 912,74 грн. пені, 2 700,23 грн. 3 % річних, 6 829,86 грн. інфляційних нарахувань, а також просить покласти на відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2 857,75 грн. та витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 11 079,12 грн.

Відповідно до пункту 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Враховуючи викладене, суд розцінює подану позивачем заяву як зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

У судовому засіданні 14.04.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.04.2016 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2008 року між Приватним підприємством "Лендгранд" (виконавець) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) було укладено Договір на проведення проектно-вишукувальних робіт №ПЗ/ЗС-083364/НЮ, з наступними змінами та доповненнями (надалі - "Договір").

Відповідно до пункту 1.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №2 від 28.05.2014 до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року) замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати вишукувальні роботи з виготовленням технічного звіту по топографо-геодезичних роботах (кадастрова зйомка місцевості вздовж залізниці на лінії Гречани-Ларга) та виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" для розміщення та обслуговування будівель і споруд залізничного транспорту в адміністративних межах Гуменецької сільської ради площею 158,3 га, в межах м. Кам'янець - Подільський площею 43,0 га та в межах Кам`янської сільської ради площею 24.49 га Кам'янець - Подільського району Хмельницької області і зареєструвати земельні ділянки в Державному земельному кадастрі.

Пунктами 2.2 та 2.5 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №2 від 28.05.2014 до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року) встановлено, що датою завершення робіт є 01.06.2015 року з правом дострокового виконання робіт. Роботи вважаються виконаними належним чином і підлягають негайному прийманню їх замовником та оплаті по стадіям з моменту виконання наступних дій виконавцем: 1 стадія: 1) передача виконавцем замовнику одного примірника технічного звіту з кадастрової (горизонтальної) зйомки в електронному вигляді та на паперових носіях по акту здачі-приймання виконаних робіт; 2 стадія: 1) передача виконавцем замовнику двох примірників погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (по кожній адміністративно-територіальній одиниці окремо) по акту здачі-приймання виконаних робіт; 2) передача виконавцем замовнику витягу з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з копією акта приймання-передачі документації до Державного фонду документації із землеустрою відповідного відділу Держземагенства.

Згідно з пунктом 3.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №2 від 28.05.2014 до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року) вартість робіт за Договором становить 486 319,00 грн. без ПДВ згідно з протоколом про договірну ціну (додаток 1 та додаток 1.1 до Договору, що є його невід'ємними частинами) та кошторисом на виконання відповідних робіт (додаток 2, додаток 2.1 та додаток 2.2 до Договору, що є його невід'ємною частиною).

Відповідно до пункту 3.4.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 27.12.2012 року до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року) протягом тридцяти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по 1 стадії замовник здійснює оплату виконаних робіт в розмірі 50% від суми договору.

Пунктом 3.4.2 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 27.12.2012 року до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року) сторони погодили, що протягом тридцяти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по 2 стадії замовник проводить повну оплату виконаних робіт.

Згідно з пунктом 10.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №2 від 28.05.2014 до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року), цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 01.06.2015. У разі, якщо сторони до цього строку не виконали в повному обсязі свої зобов'язання за цим Договором, то він продовжує свою дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов Договору позивачем виконані роботи на суму 147 074,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт № 083364-76,2 від 15.07.2015 року на суму 49 586,00 грн. та Актом приймання-передачі виконаних робіт № 083364-82,1 від 15.07.2015 року на суму 97 488,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних на підставі Договору робіт, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 112 817,00 грн.

Крім цього, позивачем було нараховано відповідачу за неналежне виконання грошового зобов'язання 33 912,74 грн. пені, 2 700,23 грн. 3 % річних, 6 829,86 грн. інфляційних нарахувань.

У поданому відзиві відповідач зазначив, що підпорядкований Укрзалізниці та здійснює перерахування коштів виключно у встановленому наказом Укрзалізниці № 069-Ц від 28.02.2012 року порядку, за наявності прямої вказівки Укрзалізниці.

На думку, відповідача, вина Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" у несвоєчасному виконанні зобов'язання за Договором відсутня, отже підстави для стягнення суми боргу та штрафів за прострочення грошового зобов'язання відсутні. Крім того, відповідач просив припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 112 817,00 грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Окрім того, відповідач, керуючись нормами статті 233 Господарського кодексу України та статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами та згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань.

Укладений між сторонами договір є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав роботи за Договором на суму 147 074,00 грн., що підтверджується що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт № 083364-76,2 від 15.07.2015 року на суму 49 586,00 грн. та Актом приймання-передачі виконаних робіт № 083364-82,1 від 15.07.2015 року на суму 97 488,00 грн. (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями пункту 5.2. Договору встановлено, що замовник протягом 10-ти банківських днів від дня отримання акту здачі-приймання виконаних робіт зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт і оплатити виконані роботи або направити мотивовану відмову від приймання робіт.

Відповідно до пункту 5.4. Договору при порушенні термінів приймання робіт за пунктом 5.2. цього договору, документація вважається прийнятою без зауважень.

У наявних в матеріалах справи Акті приймання-передачі виконаних робіт № 083364-76,2 та Акті приймання-передачі виконаних робіт № 083364-82,1 міститься дата підписання їх виконавцем - 15.07.2015 року, а замовником - 21.07.2015 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що роботи є прийнятими з дати підписання вказаного акту замовником - - 21.07.2015 року, що не суперечить положенням статті 882 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.4.2 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 27.12.2012 року до Договору №ПЗ/ЗС-083364/НЮ від 08.12.2008 року) сторони погодили, що протягом тридцяти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по 2 стадії замовник проводить повну оплату виконаних робіт.

Отже, у відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, пункту 3.4.2. Договору, відповідач повинен був оплатити виконані роботи до 03.09.2015 року (по 02.09.2015 року включно).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач, в процесі розгляду даної справи, сплатив суму основної заборгованості у розмірі 112 817,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 962 від 21.03.2016 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Оскільки, зобов'язання відповідача перед позивачем в частині оплати основної суми боргу у розмірі 112 817,00 грн. за виконані позивачем роботи припинились, то предмет спору в цій частині заявлених позовних вимог між сторонами у справі відсутній, а отже провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 112 817,00 грн. підлягає припиненню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 33 912,74 грн. пені, 2 700,23 грн. 3 % річних, 6 829,86 грн. інфляційних нарахувань.

Судом встановлено, що відповідач обов'язку зі сплати грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд відмовляє в його задоволені з огляду на наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до частини 1 статті 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Разом з тим, пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У пункті 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач порушив свої зобов'язання за Договором в частині своєчасної оплати за виконані позивачем роботи.

З матеріалів справи вбачається, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" в обґрунтування заяви про зменшення штрафних санкцій посилається на тяжке матеріальне становище.

Відповідно до статті 44 Господарського кодексу України, - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом 4 частини першої статті 44 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику

Водночас, відсутність вини відповідача у виникненні боргу, а також тяжкий фінансовий стан відповідача не є достатніми підставами для зменшення розміру неустойки у спірних відносинах в розумінні статті 83 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторонами у пункті 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне здійснення розрахунків за Договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки. Також встановлено, що нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (пункт 6.4 Договору).

Таким чином, обґрунтованим для нарахування пені (враховуючи дату виникнення прострочення - 03.09.2015 року) є період з 03.09.2015 року по 28.02.2016 року (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

Здійснивши перерахунок пені, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 32 607,21 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині в розмірі 2 417,65 грн. 3 % річних

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 6 829,86 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 32 607,21 грн. пені, 2 417,65 грн. 3 % річних, 6 829,86 грн. інфляційних нарахувань.

Позивачем також заявлено вимогу про покладення на відповідача витрат по оплаті послуг адвоката у розмірі 11 079,12 грн. відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до пункту 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 16.01.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

В якості доказів понесення вказаних витрат представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 06.01.2016 року, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Піпко і Партнери», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 789, рахунок № 06/01/16/1 від 06.01.2016 року на суму 9 000,00 грн., копію платіжного доручення № 411 від 11.01.2016 року, акт № 2 приймання-передачі наданих послуг від 03.03.2016 року, рахунок № 03/03/16/1 від 03.03.2016 року, платіжне доручення № 423 від 03.03.2016 року на суму 921,60 грн., акт № 3 приймання-передачі наданих послуг від 12.04.2016 року, рахунок № 12/04/16/1 від 12.04.2016 року, платіжне доручення № 435 від 12.04.2016 року на суму 1 157,52 грн.

Беручи до уваги, що адвокат Піпко А.М. не приймав участі у судовому засіданні 14.04.2016 року, вимога про стягнення з відповідача 11 079,12 грн. витрат на оплату послуг адвоката з урахуванням вищевказаних вимог підлягає частковому задоволенню в розмірі 9 921,60 грн.

Відшкодування судового збору, відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на сторін.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 112 817,00 грн. припинити.

2. Позов Приватного підприємства "Лендгранд" задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01034, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6, ідентифікаційний код 40081221) на користь Приватного підприємства "Лендгранд" (21037, місто Вінниця, вул. Польова, будинок 17, квартира 79, ідентифікаційний код 33553095) 32 607 (тридцять дві тисячі шістсот сім) грн. 21 коп. пені, 2 417 (дві тисячі чотириста сімнадцять) грн. 65 коп. 3 % річних, 6 829 (шість тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 86 коп. інфляційних нарахувань, 2 320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 07 коп. судового збору, 9 921 (дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять одну) грн. 60 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2016 року

Суддя С.В. Стасюк