УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

15.04.2016Справа № 910/6949/16

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9 217,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 9 217,82 грн., з яких 8 800,00 грн. основного боргу, 246,40 грн. інфляційні втрат та 171,42 грн. відсотків річних.

Приписами ч. 1 ст. 21 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" (далі - Постанова № 10) роз'яснено, що у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п.3.1 Постанови).

За змістом ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі господарські справи за участю фізичних осіб лише зі спорів, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Отже, з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

З наведених правових норм вбачається, що за загальним правилом господарські суди розглядають справи у господарських спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України. Такі випадки передбачені зокрема п.1 ч.1 та п.4 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, які відносять до підвідомчості господарських судів справи, що виникають з відносин приватизації (крім приватизації державного житлового фонду) та корпоративних відносин між господарським товариством та його учасником, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств.

Відповідно до п.п.1.8 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" статус громадянина як суб'єкта підприємницької діяльності підтверджується відповідною випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а його особа - паспортом або іншим відповідним документом.

Судом встановлено, що предметом поданого позову є стягнення попередньої оплати за договором підрядних робіт, укладеним у спрощений спосіб між позивачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 При цьому позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що при укладанні договору, внаслідок невиконання умов якого виникли спірні правовідносини, позивач діяв як фізична-особа підприємець.

Отже, оскільки в спірних правовідносинах позивач виступає саме як фізична особа, а спірні відносини не відносяться ні до корпоративних відносин, ні до відносин приватизації, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки суб'єктний склад сторін не відповідає приписам ст. ст. 1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті позовної заяви.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити позивачу в прийнятті позовної заяви.

Суддя Селівон А.М.