ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 рокуСправа № 912/1326/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1326/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Охтирка м'ясопродукт"

до Приватного підприємства фірми "Магос"

про стягнення 273 237,15 грн

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, угода про надання послуг від 24.03.2016;

від відповідача не був присутнім.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Охтирка м'ясопродукт" (надалі - ТОВ "Охтирка м'ясопродукт", позивач) подало до Господарського суду Кіровоградської області позов про стягнення з Приватного підприємства фірми "Магос" (надалі - ППФ "Магос", відповідач) 413253 грн, з яких: 272025 грн основної заборгованості, 141228 грн пені та 6198,81 грн судового збору.

Ухвалою від 06.04.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11 год. 00 хв. 26.04.2016, витребувано від сторін необхідні для вирішення спору докази.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, відзив на позов не подав.

Водночас від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткової сплати заборгованості на загальну суму 8 975 грн.

Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, просить стягнути основний борг в сумі 271825 грн та 1412,15 грн пені.

Право позивача на подання заяви про зменшення позовних вимог передбачене статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, а тому в порядку зазначеної процесуальної норми господарський суд приймає таку заяву і здійснює подальший розгляд з її урахуванням.

За відсутності відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив такі обставини.

09.02.2016 між ТОВ "Охтирка м'ясопродукт" (Постачальник) та ППФ "Магос" (Покупець) укладено Договір поставки (довгостроковий) № 10/02-16 (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця консерви м'ясні (надалі Товар), загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена в Додатках, які є невід'ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та здійснити оплату згідно пункту 3.2., шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Передача (поставка) Товару здійснюється Постачальником окремими партіями, узгодженими сторонами на адресу Покупця м. Кіровоград. (пункт 1.5. Договору).

У пункті 1.6. Договору визначено, що кількість і вартість (ціна за одиницю Товару), що передається (поставляється) за даною угодою, визначаються між сторонами в Додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Як Додатки сторони приймають:

- Рахунки-фактури;

- Видаткові (товарні) накладні на Товар;

- Товарно-транспортні накладні;

- Акти приймання-передачі Товару;

- Інші письмові додаткові угоди сторін до договору.

Постачальник зобов'язаний в установлений законом України термін та у відповідному порядку зареєструвати податкову накладну на поставлений товар (пункт 1.7. Договору).

Ціна одиниці виміру Товару та загальна вартість кожної партії Товару визначаються Сторонами в рахунках, накладних та Додатках, які є невід'ємною частиною даного Договору (пункт 2.1. Договору).

Постачальник зобов'язаний поставити Товар Покупцю на протязі 3-х календарних днів з моменту підписання сторонами даного договору (пункт 3.1. Договору).

Покупець після фактичного отримання Товару здійснює в безготівковому порядку 10% оплати згідно рахунку-фактури, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 3-х календарних днів (пункт 3.2. Договору).

Розрахунок Покупець здійснює на підставі належним чином оформлених Додатків згідно пунктів 1.6., 1.7. Договору (пункт 3.3. Договору).

Передача (поставка) Постачальником у власність Покупця Товару здійснюється на підставі належним чином оформлених Додатків, які сторони погоджують згідно пунктів 1.1.-1.1.7 цього Договору (пункт 4.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Сторін та скріплений печатками.

10.02.2016 сторонами підписано Специфікацію на поставку Товару загальною вартістю 280 800 грн.

Виконуючи умови Договору Постачальник поставив Товар Покупцю, про що свідчить видаткова накладна № 116 від 10.02.2016 (а.с. 15). На такій видатковій накладній міститься відбиток штампу (печатки) відповідача та підпис особи, прізвище якої не зазначено. Згідно такої видаткової накладної передано Товар вартістю 280 800 грн. Поставка такого Товару підтверджується також товарно-транспортною накладною № 116 від 10.02.2016, відповідно до якої на адресу м. Кіровоград, вул. Валентини Терешкової, буд. 213А доставлено Товар вартістю 280 800 грн.

Відповідно до Акта звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016-28.02.2016, що підписаний повноважними представниками сторін (з боку відповідача комерційним директором ОСОБА_2А.) та скріплений печатками, відповідачем 12.02.2016 здійснено оплату в розмірі 7 800 грн, та 17.02.2016 в розмірі 500 грн, всього 8 300 грн.

ППФ Магос надало позивачу ОСОБА_3 лист № 14/02-16 від 18.02.2016, у якому комерційний директор ОСОБА_2 повідомляє, що гарантує провести розрахунок за поставлену продукцію згідно накладної № 116 від 10.02.2016 по Договору поставки № 10/02-16 до 24 лютого 2016 року. Станом на 18.02.2016 ППФ Магос має кредиторську заборгованість на користь ТОВ Охтирка м'ясопродукт 272500 грн, що підтверджується Актом звіряння між Сторонами.

Позивач направив на адресу відповідача претензію № 01/03 від 01.03.2016, у якій вимагав погасити заборгованість за Договором поставки № 10/02-16 від 10.02.2016 в сумі 272050грн протягом трьох календарних днів.

У відповідь на таку претензію комерційний директор ПП Фірми Магос направив лист № 14/03-16 від 14.03.2016, у якому підтверджується заборгованість перед позивачем у сумі 272 050 грн станом на 14.03.2016. Також відповідач просить відстрочити погашення даної заборгованості до 15 квітня 2016 року.

Зважаючи на те, що відповідачем вже надавався гарантійний лист про сплату заборгованості та вказувалась дата 24.02.2016, позивачем у позові повідомлено господарський суд про не погодження ним зазначеного відстрочення сплати заборгованості.

За твердженням позивача відповідач 23.03.2016 здійснив оплату у розмірі 25 грн.

Крім того від відповідача надійшли докази сплати заборгованості за Договором у сумі 200 грн у період з 25.03.2016 по 22.04.2016.

Доказів сплати залишку заборгованості в сумі 271 825 грн сторонами не подано.

У зв'язку із невиконанням відповідачем свого обов'язку по оплаті отриманого товару позивач і звернувся із даним позовом до господарського суду.

Вирішуючи спір господарський суд враховує такі положення законодавства.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 цього Кодексу передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двохсторонніми.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до частин 1-3 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Укладений між ППФ "Магос" та ТОВ "Охтирка м'ясопродукт" Договір, за своєю правовою природою є договором поставки, правовідносини за яким регулюються, зокрема, параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Частиною 6 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалось вище пунктом 3.2. Договору передбачено інший строк оплати товару, а саме Покупець після фактичного отримання Товару здійснює в безготівковому порядку 10% оплати згідно рахунку-фактури, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 3-х календарних днів.

Господарським судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання по поставці товару на загальну суму 280 800 грн, проте відповідач виконав свої зобов'язання лише частково, оплативши товар на суму 8975 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем з оплати товару (основний борг) за Договором станом на день розгляду справи становить 271 825 грн (280 800 грн 8975 грн).

Доказів сплати залишку боргу господарському суду сторонами не подано.

Отже ППФ "Магос" не повністю виконало свої зобов'язання за Договором, не оплатило у повному обсязі отриманий товар, порушивши тим самим умови Договору та норми Цивільного кодексу України.

За викладених обставин господарський суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов Договору, а тому позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 271 825 грн з останнього на користь позивача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 1412,15 грн, то господарський суд враховує такі положення чинного законодавства та Договору.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в пункті 6.2. Договору встановлено, що у випадку прострочення оплати за поставлену партію Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню із розрахунку за кожен день прострочення 5% річних від простроченої неоплаченої суми за кожний день прострочення, до моменту повного виконання Покупцем свого зобов'язання по оплаті. Сплата пені не звільняє Покупця від зобов'язань по оплаті.

Так позивач нарахував за період з 16.02.2016 по 24.03.2016 пеню на борг в розмірі 272025 грн і її сума склала 1412,15 грн. Сума боргу до 24.03.2016 дійсно становила 272025 грн.

Господарський суд погоджується із таким розрахунком позивача в силу такого. Дійсно відповідно до пункту 3.2. остаточний розрахунок здійснюється протягом 3-х календарних днів з дня поставки товару. Поставка відбулась 10.02.2016. Останній день, у який мав розрахуватись відповідач 13.02.2016, проте це субота, вихідний день і в силу приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України днем закінчення строку виконання грошового зобов'язання є перший робочий день, тобто понеділок 15.02.2016. Отже нарахування пені позивач обґрунтовано починає з 16.02.2016. Для розрахунку 5% річних від простроченої суми за кожен день прострочення необхідно використовувати таку формулу: P = S * p * Q, де Р сума пені, S сума заборгованості, p ставка пені у відсотках річних за день прострочення, Q кількість днів прострочення. Саме таку формулу зазначає позивач у своїй претензії, адресованій відповідачу. На підставі вказаної формули і була правильно обрахована пеня за 38 днів: Р = (272025 грн * 5 %) : 366 * 38 = 1 412,15 грн.

Отже позов в частині стягнення пені підлягає задоволенню повністю, а саме у розмірі 1 412,15 грн.

Господарський суд враховує, що такий розмір пені не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, як-то передбачено статтею 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Враховуючи викладене, господарський суд задовольняє позов повністю у розмірі 273 237,15 грн, з яких 271 825 грн основного боргу та 1 412,15 грн пені.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства Фірми "Магос" (25014, м. Кіровоград, вул. Валентини Терешкової, 213А, ідентифікаційний код 13757839) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Охтирка м'ясопродукт" (42730, Сумська обл., Охтирський р-н, с. Мала Павлівка, вул. Центральна, 11, ідентифікаційний код 37124055) 271 825 грн основного боргу, 1 412,15 грн пені, а також судовий збір у розмірі 4 098,56 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 27.04.2016

Суддя Є. М. Наливайко