ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа № 911/3886/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Банкомзвязок», Київська обл., с. Безпечна

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

Від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/3886/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до Приватного акціонерного товариства «Банкомзвязок», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою суду від 05.11.2015 року у справі №911/3886/15 призначено судову експертизу проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено на час проведення судової експертизи.

Матеріали справи №911/3886/15 скеровано до Київському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення зазначеної експертизи.

28.01.2016 року до господарського суду Київської області повернулися матеріали справи №911/3886/15 та повідомлення про неможливість надання висновку експерта №22074/15-42 від 26.01.2016 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2016 року суддю А.Ю.Кошика визначено для розгляду справи №911/3886/15.

Таким чином, оскільки обставини, що зумовили зупинення провадження у справі відпали, тому розгляд справи №911/3886/15 підлягає поновленню.

Відповідно до ухвали суду від 01.02.2016 року справу прийнято до провадження судді А.Ю.Кошика, поновлено розгляд справи та призначено судове засідання на 16.02.2016 року.

Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору, у судове засідання 16.02.2016 року без поважних причин не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладався на 01.03.2016 року.

29.02.2016 року до Господарського суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

У судовому засіданні 01.03.2016 року оголошено перерву до 10.03.2016 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 10.03.2016 року не зявився, вимоги ухвали суду не виконав. Розгляд справи відкладався на 05.04.2016 року.

У судовому засіданні 05.04.2016 року оголошено перерву до 12.04.2016 року на 10:50.

В судовому засіданні 12.04.2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд, ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 11.06.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 732/5, зі змінами від 13.06.2013 року та ід 12.11.2013 року (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк (позивач) відкрив Позичальнику (відповідачу) відкличну мультивалютну кредитну лінію в розмірі 1000000,00 дол. США терміном до 05.01.2017 року зі сплатою 14% річних.

13.06.2013 року між позивачем та відповідачем було підписано Додатковий договір до Кредитного договору, згідно з умовами якого сторони дійшли згоди викласти п. 1.1. Кредитного договору у наступній редакції: Банк відкриває позичальнику відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 625 000, 00 дол. США з правом конвертації іноземної валюти в національну валюту та 0,00 грн терміном до 05.01.2017 року.

12.11.2013 року між позивачем та відповідачем було підписано Додатковий договір до Кредитного договору, згідно з умовами якого сторони дійшли згоди викласти п. 1.4. договору у наступній редакції: Плата за користування одержаними кредитними ресурсами в доларах США з 01.12.2013 року встановлюється в розмірі 13,5 % річних.

Позивач зазначає, що на виконання умов Кредитного договору було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 1 625 000,00 дол. США, що підтверджується меморіальним ордером № 17321617 від 13.06.2013 року, розрахунком заборгованості станом на 26.08.2015 року.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору забезпеченням виконання Позичальником своїх зобовязань перед Банком за цим Договором є майно, яке прийнято за Генеральним договором № 5 від 25.11.2010 року.

Пунктом 6.2. Генерального договору визначено, що забезпеченням виконаня зобовязань АТ «Банкомзвязок» перед Банком за Генеральним договором та Договорами є іпотека власного майна АТ «Банкомзвязок» (Договір іпотеки від 25.11.2010 року).

Згідно з умовами Договору іпотеки від 25.11.2010 року відповідач передав позивачу в іпотеку нерухоме майно будівлю спеціально допоміжного обладнання (літ. В) загальною площею 5760,70 кв. м, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 69, яка належить відповідачу на праві власності.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору позичальник зобовязується повернути одержані кредитні ресурси в строк у відповідності до п. 1.1. цього договору та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок та рахунки нарахованих процентів, відповідно до встановлених строків.

Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником умов цього договору, несвоєчасного повернення отриманого кредиту та сплати процентів за його використання, встановлення банком факту нецільового використання кредиту, ненадання в строк більше, ніж 60 днів після дати, вказаної у п. 4.3. цього договору, документів, вказаних у зазначеному пункті, а також у випадку виникнення обставин, які ставлять під сумнів повернення позичальником отриманого кредиту, відсутності заставленого майна або загрози його втрати, неналежного та недостатнього забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором, банк має право достроково стягнути отримані позичальником кредитні кошти, проценти за їх використання та штрафні санкції за договором.

Пунктами 7.1., 7.2., 7.3. Кредитного договору передбачено, що нарахування та сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюються щомісячно та одночасно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за цією кредитною лінією, але не пізніше 05.01.2017 року. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитною лінією.

Крім цього, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом Позичальник на вимогу Банку сплачує пеню в розмірі 0,2% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Однак, як зазначає позивач, в порушення умов Кредитного договору Позичальник (відповідач) невчасно та не в повному обсязі здійснює повернення наданих йому кредитних коштів, а також не сплачує проценти за користування кредитними ресурсами та пеню.

За наданим позивачем розрахунком, станом на 26.08.2015 року заборгованість АТ «Банкомзвязок» за Договором про відкриття кредитної лінії №732/5 від 11.06.2013 року складає 729050,39 дол. США, в тому числі:

- 695 125,35 дол. США - заборгованість по строковому кредиту;

- 7 970,14 дол. США - заборгованість по строкових процентах;

- 23 396,22 дол. США - заборгованість по прострочених процентах;

- 2 558,68 дол. США - заборгованість по пені.

Згідно з умовами п.п. 17.5.1., 17.5.2. Іпотечного договору від 25.11.2010 року Банк, як Іпотекодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання строків виконання будь-якого із зобовязань, передбачених Генеральним договором, вони не будуть виконані, Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строків виконання будь-якого із зобовязань за кредитним договором у випадку порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених умовами Генерального договору.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за овним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним довором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частина 2 статті 589 Цивільного кодексу України визначає, що за рахунок предмета застави іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 23 укладеного між ПАТ «УПБ» та АТ «БАНКОМЗВ'ЯЗОК» Іпотечного договору від 25.11.2010 року, звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюватись одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: 1) за рішенням суду: 2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) шляхом позасудового гулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Позивач зазначає, що Банк (позивач) неодноразово звертався до Позичальника (відповідача) з вимогами щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, однак, відповідні вимоги залишені боржником без задоволення.

У звязку з чим, позивач (Банк) звернувся з позовом про стягнення з відповідача (Позичальника), як іпотекодавця 729050,39 дол. США наведеної в позові заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитний договір), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.11.2010 року а саме, на будівлю спеціально допоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5760,70 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Фрунзе,69.

В ході розгляду справи відповідач проти позову заперечував, зазначив, що наведена в позові заборгованість була погашена поручителем громадянином ОСОБА_1 на підставі тристороннього Договору поруки № 732/5-1 від 27.05.2015 року в день укладення відповідного Договору, що також, виключає факт прострочення платежів та підстави застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Також, в ході розгляду справи третьою особою ОСОБА_1 подано до суду пояснення з підтверджуючими доказами, в яких зазначено про виконання ОСОБА_1 як поручитетелем зобовязань за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитним договором) в повному обсязі.

Відповідні обставини досліджувались в матеріалах справи Господарського суду Київської області № 911/3880/15, в якій розглядався позов ПАТ «Український професійний банк» до ПРАТ «Банкомзвязок» про стягнення стягнення 695 125,35 доларів США основної заборгованості по кредиту, 31 366, 36 доларів США основної заборгованості по відсоткам за користуванням кредиту, 2 558, 68 доларів США пені за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитним договором).

Таким чином, в матеріалах справи Господарського суду Київської області № 911/3880/15 розглядалось питання щодо встановлення та стягнення заборгованості з відповідача як Позичальника, в матеріалах справи № 911/3886/15, що розглядається, заявлено вимогу про стягнення тієї ж заборгованості і за тим же Кредитним договором з того ж відповідача (ПРАТ «Банкомзвязок»), однак як з майнового поручителя (Іпотекодавця) у звязку з застосуванням заходу забезпечення виконання зобовязання шляхом звернення стягнення на майно.

Як вбачається з матеріалів справи № 911/3880/15, станом на 27.05.2015 року позивачем визначено загальна заборгованість відповідача по поверненню кредиту та по поверненню нарахованих відсотків за користування кредитом за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитним договором) складала 703 095, 48 доларів США, з яких 695 125,35 доларів США - основна заборгованість по кредиту, 7970,13 доларів США основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Як вбачається зі встановлених у справі № 911/3880/15 обставин (винесено рішення від 24.02.2015 року, однак не має преюдиційного значення, оскільки не набрало законної сили), про що також надані та досліджені докази і в матеріалах справи № 911/3886/15, 27.05.2015 року між позивачем (ПАТ «Український професійний банк»), відповідачем (ПРАТ «Банкомзвязок») та третьою особою (ОСОБА_1 І.) було укладено Договір поруки № 732/5-1, згідно з умовами п. 1.1. якого за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитним договором) банк відкрив відкличну мультивалютну кредитну лінію у розмірі 1 185 000, 00 дол. США, терміном до 05.01.2017 року.

За період дії договорів про відкриття кредитної лінії і поруки та на їх виконання третьою особою - ОСОБА_1 27.05.2015 року було виконано свої обовязки по поверненню кредиту та по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом та перераховано позивачу грошові кошти у загальному розмірі 703 095, 48 доларів США, з яких 695 125, 35 доларів США - основна заборгованість по кредиту, 7 970, 13 доларів США основна заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 27.05.2015 року, платіжним дорученням в іноземній валюті № 2 від 27.05.2015 року, довідкою № 11/5-02/500 від 28.05.2015 року ПАТ «Український професійний банк».

Відповідні докази погашення заборгованості за Кредитним договором 27.05.2015 року надані третьою осбою ОСОБА_1 також і вматеріалах справи № 911/3886/15 та досліджені судом.

Таким чином, судом встановлено, що згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У звязку з чим, відповідно до ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобовязання відповідача перед позивачем по поверненню кредиту та по поверненню нарахованих відсотків за користування кредитом за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року в сумі 695 125,35 доларів США основної заборгованості по кредиту та 7970,13 доларів США основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом припинились шляхом їх належного виконання, тому відсутні підстави для стягнення за рахунок заставного майна 695 123,35 доларів США основної заборгованості по кредиту та 7970,13 доларів США основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Також, в ході розгляду спору не підтвердилась наявність заборгованості зі сплати пені в сумі 2 558, 68 доларів США, яка нарахована за період з 02.06.2015 року по 26.08.2015 року, в той час, як забезпечена нею заборгованість погашена поручителем ще 27.05.2015 року в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт припинення зобовязання за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитним договором) шляхом його виконання поручителем в повному обсязі, а саме, в сумі 695 125,35 доларів США основної заборгованості по кредиту та 7970,13 доларів США основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, відсутні підстави для стягнення 2 558, 68 доларів США пені, нарахованої з 02.06.2015 року по 26.08.2015 року у звязку з виконанням забезпеченого нею зобовязання 27.05.2015 року.

Щодо решти заявленої у справі № 911/3886/15 заборгованості по прострочених процентах, а саме, у сумі 23 396,22 дол. США, судом встановлено, що відповідні нарахування проведені позивачем за період після 27.05.2015 року, а саме з 01.06.2015 року, тобто після погашення заборгованості по кредиту (27.05.2015 року), тому підстави для нарахування процентів за користування кредитними коштами, які фактично повернуті, відсутні.

Пунктом 4.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», передбачено, що у разі якщо право звернення стягнення на майно пов'язане з невиконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою, судам слід встановлювати загальний розмір вимог кредитора та виходити з того, що обов'язковою передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки є встановлення судом факту невиконання основного зобов'язання.

Невиконання зазначеної передумови відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Господарським судам слід також враховувати, що виконання основного зобов'язання виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов'язання.

Таким чином, судом встановлено відсутність заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 732/5 від 11.06.2013 року (Кредитним договором) у звязку з її погашенням поручителем в повному обсязі, що також свідчить про виконання основного зобов'язання та виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов'язання.

Крім того, згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, враховуючи припинення основного зобовязання його виконанням, з 27.05.2015 року іпотека, на піставі якої заявлено позов у справі № 911/3886/15, вважається припиненою.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В адоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 20.04.2016 р.