ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р.Справа № 916/245/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 15.02.2016р.;

Від відповідача: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеської обласної спілки споживчих товариств „Облспоживспілка до товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський облагрохім про стягнення 39 409,48 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Одеська обласна спілка споживчих товариств „Облспоживспілка (далі по тексту ООССТ „Облспоживспілка) звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський облагрохім (далі по тексту ТОВ „Одеський облагрохім) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 37 278,52 грн., яка складається із заборгованості з орендної плати в сумі 21 468,35 грн., збитків від інфляції в сумі 6 839,24 грн., трьох відсотків річних в сумі 522,05 грн., пені в сумі 3 866,48 грн., неустойки за порушення терміну повернення обєкту оренди в сумі 4 582,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором оренди обєкту нерухомості № 15/100 від 09.12.2014р. як щодо своєчасного внесення передбачених договором платежів, так і щодо своєчасного повернення орендованого майна після закінчення дії відповідного договору.

Під час розгляду даної справи ООССТ „Облспоживспілка неодноразово уточнювала заявлені нею позовні вимоги. Так, згідно із заявою (вх. № 8837/16 від 07.04.2016р.) позивач просив суд стягнути з ТОВ „Одеський облагрохім грошові кошти в загальній сумі 39 409,48 грн., які складаються із заборгованості з орендної плати в сумі 13 606,50 грн., відшкодування вартості комунальних послуг в сумі 2 551,41 грн., трьох відсотків річних в сумі 287,09 грн., збитків від інфляції в сумі 836,34 грн., пені в сумі 3 152,90 грн., штрафу в сумі 6 803,24 грн. та неустойки за порушення зобовязання щодо повернення обєкту оренди в сумі 12 172 грн. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Крім того, одночасно із предявленням позову, ООССТ „Облспоживспілка було подане клопотання в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, які містяться на р/р НОМЕР_1 в АТ „ОСОБА_3 Аваль, МФО 380805. В обґрунтування заявленого клопотання позивач посилається на той факт, що відповідач протягом тривалого часу не виконує власні зобовязання перед ООССТ „Облспоживспілка та із великою вірогідністю після отримання позову може здійснити дії, направлені на ухилення від майнової відповідальності перед позивачем. Розглянувши вказане клопотання ООССТ „Облспоживспілка, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу. Про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Не допускається забезпечення позову у справах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення; надавати емітентом, реєстратором, зберігачем, депозитарієм реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування покладені на них згідно із законодавством повноваження. Господарський суд, який розглядає спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, може винести ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства в частині зміни розміру статутного капіталу. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, заборона вчиняти дії має стосуватися лише пакета акцій, безпосередньо пов'язаного з предметом спору. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

У п.п. 3, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26 грудня 2011 року N 16 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено наступне.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Суд зазначає, що по тексту поданого ООССТ „Облспоживспілка клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову наявні виключно посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду у випадку задоволення позову, без надання жодних доказів на підтвердження вірогідності настання негативних для позивача обставин за умови невжиття таких заходів. Такі посилання, як зазначено вище по тексту рішення, не можуть вважатись обґрунтованими підставами для вжиття заходів до забезпечення позову. У звязку з викладеним, судом було відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судове засідання по даній справі не зявився та про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які були надіслані за адресою місцезнаходження ТОВ „Одеський облагрохім згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, офіс 36, були повернуті суду у звязку із неможливістю вручення адресату. З огляду на викладене, відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи господарським судом. Оскільки ТОВ „Одеський облагрохім не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

09.12.2014р. між ООССТ „Облспоживспілка (Орендодавець) та ТОВ „Одеський облагрохім (Орендар) було укладено договір оренди обєкта нерухомості (далі по тексту договір № 15/100 від 09.12.2014р.), у відповідності до умов п.п. 1.1 1.3 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, а саме: кабінет № 230 площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11. Обєкт оренди складається з: приміщення четвертого поверху будівлі Одеської облспоживспілки, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, загальною площею 17,9 кв.м., відмічено в технічному паспорті за № 230. Орендарю одночасно надається право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться обєкт оренди та яка прилягає до нього загальною площею 8,16 кв.м. Офіс № 36 складається з кабінету № 230 за технічним паспортом. Обєкт оренди використовуватиметься Орендарем виключно для здійснення статутних завдань.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно з п. 2.1 договору № 15/100 від 09.12.2014р. Обєкт оренди передається Орендарю після укладення договору та з початку терміну дії договору, вказаного в п. 4.2 цього договору, за актом приймання-передачі, який є невідємною частиною цього договору.

В силу положень ст.ст. 765, 766 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Як свідчить наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі від 31.12.2014р., ООССТ „Облспоживспілка було передано, а ТОВ „Одеський облагрохім було прийнято в користування кабінет № 230 на 4му поверсі, площею 17,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11.

Згідно з п.п. 4.1 4.3 договору № 15/100 від 09.12.2014р. договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами. Термін дії цього договору становить один рік, а саме з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. включно. Після настання дати закінчення договору, вказаної в п. 4.2 договору, цей договір вважається розірваним.

При цьому, листом від 06.01.2016р. за вих. № 14-05/02, який був вручений представнику ТОВ „Одеський облагрохім 13.01.2016р., відповідач був повідомлений про те, що договір № 15/100 від 09.12.2014р. не буде переукладатись на новий строк.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Положеннями ч. 2 ст. 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

При цьому, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

За таких обставин, суд зазначає, що за загальним правилом у випадку відсутності на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку заперечень орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Проте, наведена норма є диспозитивною, від положень якої сторони за взаємною згодою можуть відступити, унеможлививши здійснення автоматичної пролонгації договору за принципом мовчазливої згоди сторін.

Проаналізувавши положення п.п. 4.1 4.3 договору № 15/100 від 09.12.2014р. суд доходить висновку, що при його укладенні сторонами було узгоджено відступлення від можливості автоматичної пролонгації договору за принципом мовчазливої згоди сторін, у звязку з чим, вказаний договір є таким, що припинив свою дію по закінченню терміну, на який його було укладено, тобто з 01.01.2016р. При цьому, факт вручення відповідачу листа від 06.01.2016р. за № 14-05/02 тільки підтверджує неможливість пролонгації договору за правилами ст. 764 ЦК України.

Виходячи з положень п.п. 5.1 5.3 договору № 15/100 від 09.12.2014р. Орендна плата за користування одним квадратним метром обєкта оренди становить 100 грн. за місяць, з урахуванням єдиного податку. Орендна плата сплачується в національній валюті України. Загальний розмір місячної орендної плати за користування обєктом оренди становить 1 790 грн. з щомісячним перерахунком орендної плати на індекс інфляції за даними Держкомстату України. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції, таким чином проіндексована орендна плата за попередній місяць є новою базовою для звітного місяця. У разі зміни офіційного курсу НБУ долара США до гривні більш ніж на 50% від курсу, визначеного на момент укладання цього договору, сторони домовились про перегляд розміру орендної плати, визначеної цим пунктом. Орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Орендодавця до 5-го числа кожного місяця, в якому здійснюється користування обєктом оренди. Орендар зобовязується при укладання та підписанні цього договору здійснити передплату орендної плати за перший та останній місяць оренди. Орендна плата сплачується Орендарем по день фактичного повернення обєкта оренди (приміщення) Орендодавцю. Факт повернення приміщення (обєкту оренди) підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі (повернення) майна з оренди. Крім орендної плати, Орендар на підставі показників лічильників та після отримання рахунків Орендарем у Орендодавця відшкодовує вартість: а) усіх комунальних послуг (водо-, енерго-, теплопостачання, телефонний звязок тощо), які споживаються Орендарем; б) Орендар додатково відшкодовує вартість втрат електроенергії у розмірі 4% в ділянці електричної мережі, таким чином обсяг спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показників розрахункових засобів обліку; Орендар здійснює передплату за користування електричною енергією за місяць, що передує розрахунковому у розмірі вартості спожитої Орендарем електричної енергії за поточний місяць; в) інших додатково узгоджених послуг та витрат. Оплата рахунків Орендодавця, виставлених Орендареві відповідно до цього пункту, здійснюється не пізніше 3 днів після отримання рахунку Орендарем від Орендодавця.

При цьому, на підставі додаткової угоди від 30.06.2015р. сторонами було погоджено викладення п. 5.1 договору № 15/100 від 09.12.2014р. в наступній редакції: орендна плата за користування одним квадратним метром обєкта оренди становить 120 грн. за місяць, з урахуванням єдиного податку. Орендна плата сплачується в національній валюті України. Загальний розмір місячної орендної плати за користування обєктом оренди становить 2 148 грн.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, як свідчать матеріали справи, ТОВ „Одеський облагрохім в порушення прийнятих на себе за договором № 15/100 від 09.12.2014р. грошових зобовязань своєчасно не вносило орендну плату та не відшкодовувало витрати на утримання орендованого майна (комунальні послуги), в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору, за відповідачем рахується заборгованість перед ООССТ „Облспоживспілка зі сплати орендної плати в розмірі 13 606,50 грн. та із відшкодування вартості комунальних послуг в сумі 2 551,41 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення із ТОВ „Одеський облагрохім заборгованості з орендної плати в розмірі 13 606,50 грн. та із відшкодування вартості комунальних послуг в сумі 2 551,41 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Пунктом 2.2 договору № 15/100 від 09.12.2014р. передбачено, що обєкт оренди повертається Орендодавцеві Орендарем з урахуванням нормального фізичного зносу за актом приймання-передачі, в якому сторони зазначають склад обєкта оренди, його стан на момент повернення, протягом 3 днів з моменту закінчення строку дії договору або у разі дострокового припинення строку дії договору з дати припинення строку дії договору. Умовами повернення Орендодавцеві обєкта оренди є: звільнення Орендарем орендованої площі від меблів та іншого майна, вилучення зроблених Орендарем поліпшень обєкта оренди, які є власністю Орендаря і відокремлюються від обєкта оренди без завдання тому шкоди.

При цьому, згідно з п. 8.9 договору № 15/100 від 09.12.2014р. якщо Орендар не виконує обовязку щодо повернення приміщення (обєкта оренди) в обумовлений цим договором строк, він сплачує на користь Орендодавця неустойку в розмірі подвійної орендної плати за кожен день прострочення та відшкодовує збитки, заподіяні затримкою повернення.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до акту приймання-передачі від 25.03.2016р. відповідачем було повернуто ООССТ „Облспоживспілка майно, яке є предметом договору № 15/100 від 09.12.2014р., що свідчить про порушення з боку ТОВ „Одеський облагрохім обовязку своєчасного повернення майна із оренди, у звязку з чим, у позивача виникло право на нарахування неустойки, визначеної ст. 785 ЦК України. За розрахунком ООССТ „Облспоживспілка, розмір вказаної неустойки складає 12 172,00 грн., перевіривши який, суд виходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ООССТ „Облспоживспілка у названій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на положення ст. 625 ЦК України ООССТ „Облспоживспілка було нараховано ТОВ „Одеський облагрохім до сплати збитки від інфляції в сумі 836,34 грн. за порушення останнім власних зобовязань щодо внесення орендної плати у спірних правовідносинах. Перевіривши розрахунок збитків від інфляції, що заявлені до стягнення, суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги ООССТ „Облспоживспілка щодо стягнення із відповідача збитків від інфляції в сумі 836,34 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України відповідачу було нараховано до сплати три відсотки річних в сумі 287,09 грн. Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних, заявлених до стягнення, суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із ТОВ „Одеський облагрохім трьох відсотків річних в сумі 287,09 грн. також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 8.2 договору № 15/100 від 09.12.2014р. передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожний день прострочення та три проценти річних з простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України. При цьому, якщо прострочення сплати орендних платежів становить від 15 до 30 календарних днів Орендар додатково сплачує штраф у розмірі 10% від простроченої суми заборгованості; якщо прострочення платежів становить від 30 до 45 календарних днів Орендар додатково сплачує штраф в розмірі 20% від простроченої суми заборгованості; якщо прострочення становить більше 45 календарних днів Орендар сплачує 50% штрафу від суми заборгованості відповідно.

З посиланням на п. 8.2 договору № 15/100 від 09.12.2014р. позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню в сумі 3 152,90 грн. та штраф в сумі 6 803,24 грн. за порушення з боку ТОВ „Одеський облагрохім своїх обовязків щодо внесення орендної плати. Перевіривши розрахунок вказаних штрафних санкцій, заявлених до стягнення, приймаючи до уваги настання обставин, з якими договір повязує можливість їх нарахування, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ООССТ „Облспоживспілка в частині стягнення із відповідача пені в сумі 3 152,90 грн. та штрафу в сумі 6 803,24 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ „Одеський облагрохім перед ООССТ „Облспоживспілка в загальній сумі 39 409,48 грн., яка складається із заборгованості з орендної плати в сумі 13 606,50 грн., відшкодування вартості комунальних послуг в сумі 2 551,41 грн., трьох відсотків річних в сумі 287,09 грн., збитків від інфляції в сумі 836,34 грн., пені в сумі 3 152,90 грн., штрафу в сумі 6 803,24 грн. та неустойки за порушення зобовязання щодо повернення обєкту оренди в сумі 12 172 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих даний висновок, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Одеський облагрохім на користь ООССТ „Облспоживспілка заборгованості з орендної плати в сумі 13 606,50 грн., відшкодування вартості комунальних послуг в сумі 2 551,41 грн., трьох відсотків річних в сумі 287,09 грн., збитків від інфляції в сумі 836,34 грн., пені в сумі 3 152,90 грн., штрафу в сумі 6 803,24 грн. та неустойки за порушення зобовязання щодо повернення обєкту оренди в сумі 12 172 грн. відповідно до ст.ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 612, 615, 617, 625, 626, 627, 629, 759, 762, 763, 764, 765, 766, 785 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 286, 291 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору за розгляд даних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський облагрохім /65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, ідентифікаційний код 05490196/ на користь Одеської обласної спілки споживчих товариств „Облспоживспілка /65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, ідентифікаційний код 01761391/ заборгованість з орендної плати в сумі 13 606 грн. 50 коп. /тринадцять тисяч шістсот шість грн. 50 коп./, відшкодування вартості комунальних послуг в сумі 2 551 грн. 41 коп. /дві тисячі пятсот пятдесят одна грн. 41 коп./, три відсотки річних в сумі 287 грн. 09 коп. /двісті вісімдесят сім грн. 09 коп./, збитки від інфляції в сумі 836 грн. 34 коп. /вісімсот тридцять шість грн. 34 коп./, пеню в сумі 3 152 грн. 90 коп. /три тисячі сто пятдесят дві грн. 90 коп./, штраф в сумі 6 803 грн. 24 коп. /шість тисяч вісімсот три грн. 24 коп./, неустойку за порушення зобовязання щодо повернення обєкту оренди в сумі 12 172 грн. 00 коп. /дванадцять тисяч сто сімдесят дві грн. 00 коп./, судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп. /одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 18.04.2016р.

Суддя С.П. Желєзна