ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 рокуСправа № 912/1072/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1072/16

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртранссоюз", м. Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

про стягнення 227 642,10 грн.

Представники :

від позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 14.03.2016 р.,

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 32Д-10 від 01.10.2015 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртранссоюз" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з приватного акціонерного товариства "Креатив" на користь позивача заборгованості в розмірі 189 138,22 грн., пені за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 42 745,24 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 513,31 грн., всього в розмірі 235 396,77 грн.

08.04.2016 р. на адресу суду надійшла заява позивача від 01.04.2016 р. про зменшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртранссоюз" просить зменшити розмір позовних вимог в частині розміру пені із заявленої в позовній заяві суми у розмірі 42 745,24 грн. до 34 990,57 грн. (а.с. 43).

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що зменшення розміру позовних вимог відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України належить до процесуальних прав позивача, а також враховуючи те, що дані вимоги отримані відповідачем, про що свідчить відповідна відмітка на тексті заяви, господарський суд розглядає вимоги позивача в редакції заяви, що надійшла до суду 08.04.2016 р.

Представник відповідача хоча і брав участь в судовому засіданні, однак вимог суду не виконав, письмових заперечень або будь-яких пояснень по суті спору до суду не подав.

З огляду на викладене, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

11.04.2016 р. представником відповідача подано до суду клопотання від 08.04.2016 р. про витребування від позивача оригіналів документів, доданих до позовної заяви, а саме: акту надання послуг № 171 від 30.03.2015 р. та залізничної накладної № 42572735, а також зобов'язання позивача надати довідку Національного банку України про офіційний курс долара США станом на дату оформлення залізничної накладної (а.с. 52).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд встановив наступні обставини.

05.03.2015 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртранссоюз" (далі - Експедитор) та приватним акціонерним товариством "Креатив" (далі - Клієнт) укладено договір транспортного експедирування № 300115 (далі - Договір, а.с. 10-16).

Відповідно до умов Договору, Клієнт доручає, а Експедитор зобов'язується за плату організувати перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта, що перевозяться залізничним транспортом, погоджених сторонами в додаткових угодах та/або Заявках, які є невід'ємною частиною даного Договору. Вантажі, організацію перевезення яких здійснює Експедитор, є власністю Клієнта. При прийнятті вантажів Клієнта Експедитором право власності на відповідні вантажі у останнього не виникає. Експедитор надає Клієнту додаткові послуги, пов'язані з перевезенням його вантажів по території України та інших держав на умовах, визначених в даному Договорі і додаткових угодах до нього (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Порядок надання послуг обумовлено сторонами у розділі 2 Договору.

Так, зокрема, згідно положень п.п. 2.10., 2.11. Договору, сторони здійснюють приймання-передачі робіт (послуг), наданих у відповідності з умовами даного Договору, шляхом складення Актів виконаних робіт (послуг) і звітів до них, в яких фіксуються всі транспортно - експедиторські послуги, отримані Клієнтом від Експедитора. Акти наданих послуг на протязі п'яти банківських днів з дня отримання від Експедитора повинні бути розглянуті та повернуті Експедитору підписаними або з вмотивованими зауваженнями. У випадку відсутності вмотивованих письмових зауважень Клієнта до Акту наданих послуг та/або звіту до нього після закінчення п'яти днів з дати отримання ним відповідного Акту наданих послуг і звітну до нього, Акт наданих послуг і звіт до нього вважаються прийнятими Клієнтом, послуги, визначені в них вважаються наданими Експедитором в повному обсязі, належним чином у відповідності до вимог Клієнта і підлягають оплаті Клієнтом Експедитору. Акти наданих послуг надаються Клієнту не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем надання послуг. Факт надання послуги Експедитора при перевезення підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів, що відображають шлях вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення.

Даний Договір вступає в силу з дати його підписання і діє до 31.12.2016 р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання, з подальшою автоматичною пролонгацією на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін до закінчення зазначеного строку не заявила про його розірвання в письмовій формі (п. 8.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Експедитора та Клієнта, скріплена круглими печатками сторін.

22.06.2015 р. сторонами підписано Додаткову угоду № 766/1 до Договору (далі - Додаток), у якому Експедитор та Клієнт погодили можливість і умови організації перевезення передбачених даним Додатком вантажів у вагонах-термосах з нумерацією, що починаються на "5803..."; вантаж Соломас харчовий (ЕТСНГ 554077); період відвантаження: з 29.06.2015 р. по 15.07.2015 р.; станція відправлення - Кіровоград (411403), станція призначення - Келес (720104); завантаження вагона - 60 т.; ставка за один вагон еквівалент в доларах США - 9 000,00 грн. (а.с. 17).

Також сторони встановили розмір ставки в еквіваленті в іноземній валюті - доларах США (плата за організацію перевезення за межами митної території України). Розмір ставки визначається шляхом множення ставки в доларах США, зазначеній в даному Додатку, на офіційний курс гривні до долара США, який буде встановлений Національним банком України на дату оформлення накладної.

Взаєморозрахунки між Виконавцем та Клієнтом здійснюються на наступних умовах: Клієнт перераховує необхідні кошти на рахунок Виконавця на протязі 14 днів з оформлення УМВС накладної, згідно виставленим рахункам. Після фактичного надання послуг Клієнт не має права посилатися на неотримання рахунку як на підставу для відмови від погашення заборгованості, що виникла.

Даний Додаток вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, є невід'ємною частиною Договору і діє до 31.07.2015 р.; з усіх інших питань, які не передбачені даним Додатком, сторони керуються умовами Договору.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування, правовідносини за якими регулюються Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" главою 32 Господарського кодексу України та главою 65 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Господарським судом встановлено, що 30.06.2015 р. Клієнт виступив відправником вантажу згідно УМВС накладної № 42572735 та оформив дану залізничну накладну відповідно до умов, погоджених сторонами у Додатковій угоді до Договору (а.с. 64-69).

Згідно положень, визначених у п.п. 2, 3 Додаткової угоди до Договору, ставка за організацію зазначеного перевезення за 1 вагон-термос з нумерацією, що починається на "5803..." на дату оформлення УМВС накладної (30.06.2015 р.) складає 189 138,22 грн. (еквівалент в доларах США помножити на офіційний курс гривні до долару США, який встановлений Національним банком України станом на 30.06.2015 р., тобто 9 000,00 х 21,015358 = 189 138,22).

Також 30.06.2015 р. Експедитором та Клієнтом складено та підписано без зауважень акт надання послуг № 171 та розшифровку до зазначеного акту, у відповідності до яких позивачем були надані послуги перевезення вантажів залізничним транспортом за межами митної території України та транспортно-експедиторське обслуговування вантажів на загальну суму 189 138,22 грн. (а.с. 70-71).

Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Разом з цим, відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, за надані позивачем послуги не розрахувався.

09.12.2015 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою, разом з якою направлено Клієнту рахунок на оплату № 363 від 30.06.2015 р., а 11.01.2016 р. - з претензією (а.с. 23-33).

Однак, відповідач ні на вимогу, ні на претензію відповіді не надав, заборгованість за надані позивачем послуги не сплатив, у зв'язку з чим товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртранссоюз" звернулося до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено господарським судом, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, з урахуванням Додаткової угоди до Договору, Експедитором виконано послуги транспортного експедирування на суму 189 138,22 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства, заборгованість не сплатив.

Оскільки доказів сплати заборгованості за надані позивачем послуги в сумі 189 138,22 грн. відповідачем до суду не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні, вимога в частині стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім суми основного боргу, позивач також просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 34 990,57 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3 513,31 грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.5. Договору визначено, що у випадку прострочки платежу за надані послуги Експедитор вправі вимагати від Клієнта сплати пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожну добу прострочки.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до розрахунку позивача, ним нараховано пеню в сумі 34 990,57 грн. за період з 14.07.2015 р. по 14.01.2016 р. на суму заборгованості 189 138,22 грн. в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу (а.с. 44).

Разом з цим, оскільки накладна № 42572735 була оформлена 30.06.2015 р., а відповідач повинен був перерахувати на рахунок позивача вартість отриманих послуг у розмірі 189 138,22 грн. протягом 14 днів з моменту оформлення відповідної залізничної накладної, тобто по 14.07.2015 р. включно, отже, період прострочення відповідачем виконання взятого на себе зобов'язання починається 15.07.2015 р. та закінчується, в межах періоду, встановленого позивачем, тобто 14.01.2016 р.

Господарським судом з'ясовано, що розмір пені, визначений сторонами у Договорі, не перевищує розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення зобов'язання.

Таким чином, за розрахунком господарського суду, пеня за період з 15.07.2015 р. по 14.01.2016 р. на суму заборгованості 189 138,22 грн. в розмірі 0,1% суми простроченого платежу складає 34 801,43 грн.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню у сумі 34 801,43 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім нараховано 3% річних за період з 14.07.2015 р. по 24.02.2016 р., що не відповідає фактичним обставинам справи, з підстав, що викладені господарським судом вище.

Таким чином, виходячи з умов Договору та граничного строку сплати заборгованості, що вказаний позивачем у розрахунку (а.с. 6), 3% річних мали нараховуватись позивачем починаючи з 15.07.2015 р.

Враховуючи викладене, господарським судом нараховано 3% річних за період з 15.07.2015 р. по 24.02.2016 р. на суму 189 138,22 грн., що дорівнюють 3 497,76 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних також підлягають частковому задоволенню в сумі 3 497,76 грн.

В задоволенні решти позовних вимог господарський суд відмовляє в позові, з огляду на їх безпідставність.

Водночас суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування від позивача документів, зазначених у такому клопотанні.

За правилами ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Так, зокрема, відповідач просить витребувати від позивача оригінали документів, доданих до позовної заяви, а саме: акту надання послуг № 171 від 30.03.2015 р. та залізничної накладної № 42572735.

Господарський суд зауважує, що у судовому засіданні 11.04.2016 р. позивачем надано для огляду та долучення до матеріалів даної справи оригінали заявлених в клопотанні документів.

В частині клопотання про зобов'язання позивача надати довідку Національного банку України про офіційний курс долара США станом на дату оформлення залізничної накладної, господарський суд не вбачає правової необхідності у витребуванні такого доказу, оскільки інформація про офіційний курс долара до української гривні станом на будь-яку дату є загальнодоступною інформацію і документального підтвердження Нацбанком не потребує.

До того ж, в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд витребовує лише ті докази, які сторона з об'єктивних причин не в змозі подати самостійно. Доказів неможливості подання відповідачем довідки Національного банку України про офіційний курс долара США станом на дату оформлення залізничної накладної приватним акціонерним товариством "Креатив" до суду не подано.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, пр-т Промисловий, буд. 19, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укртранссоюз" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, ) заборгованість в сумі 227 437,41 грн., з яких: 189 138,22 грн. - основний борг, 34 801,43 грн. - пеня, 3 497,76 грн. - 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 411,56 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 15.04.2016 року.

Суддя Л.С. Вавренюк