ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016р. Справа№ 914/415/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Хороз І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Ходорівське управління комунального господарства", м.Ходорів, Жидачівський район, Львівська область

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Ходорів, Жидачівський район, Львівська область

про стягнення заборгованості в сумі 4 107,88 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Кузик З.М. - представник (довіреність №1 від 04.01.2016р.);

від відповідача ОСОБА_5 - представник (довіреність б/н від 11.04.2016р.).

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Комунальне підприємство "Ходорівське управління комунального господарства" звернулося із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 4 107,88 грн. основного боргу за надані послуги з вивезення побутових відходів.

Ухвалою суду від 19.02.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.03.2016р.

Ухвалою суду від 14.03.2016р. розгляд справи відкладено на 28.03.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Ухвалою суду від 28.03.2016р. продовжено строк розгляду спору до 30.04.2016р. та відкладено розгляд справи на 18.04.2016р., для надання сторонам можливості врегулювати спір.

У зв»язку з недосягненням сторонами згоди щодо мирного врегулювання спору, позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №32 про надання послуг від 01.08.2012р., у зв"язку з чим станом на 01.02.2016р. виникла заборгованість в сумі 4 107,88 грн.

Представником відповідача подано клопотання (вх.№16915/16 від 18.04.2016р.), яким він просить суд долучити до матеріалів справи наступні документи: копію рахунку-фактури №109 від 31.08.2012р. із копією квитанції про оплату; копію квитанції про оплату станом на 01.08.2012р.; копію рахунку-фактури №108 від 28.09.2012р. із копією квитанції про оплату; копію рахунку-фактури №108 від 31.10.2012р. із копією квитанції про оплату.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог повністю, з підстав наведених у відзиві на позов (вх. №15525/16 від 08.04.2016р.), в якому зазначив, що позивачем не здійснювалось вивезення твердих побутових відходів в тих об'ємах, в яких останній вказує у своїх розрахунках, крім того, відповідачем не погоджувалось жодних сум наявної дебіторської заборгованості в актах звірки наданих КП "Ходорівське УКГ" для ФОП ОСОБА_3 Крім того, у відзиві відповідач зазначив, що ним оплачувались послуги з вивезення побутових відходів в сумах що перевищують їх надання позивачем, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог КП "Ходорівське УКГ" у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд,-

встановив:

01.08.2012р. між Комунальним підприємством "Ходорівське управління комунального господарства" (виконавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (споживач) було укладено договір №32 про надання послуг з вивезення побутових відходів (надалі - договір), за умовами якого виконавець зобов'язувався згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а споживач зобов'язувався своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2. договору виконавець надає споживачеві послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних відходів.

Згідно п.8. та п.9. договору обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. Розрахунок обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з додатком 3 до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів.

Відповідно до п.10. та п.11. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше ніж до 30 числа періоду, що настає за розрахунковим.

Згідно п.13. договору вартість 1 м куб. становить 69,79 грн. в тому числі ПДВ - 11,30 грн. на загальну суму 2 501,78 грн., в т.ч. ПДВ 416,96 грн. в рік (208,48 грн. в місяць).

Відповідно до п.19.1. договору споживач зобов'язувався оплачувати в установлений договором строк наданій йому послуги з вивезення відходів.

Як стверджує позивач у позовній заяві, ним було надано відповідачу за період з 01.08.2012р. по 01.02.2016р. послуги з вивезення відходів на загальну суму 8 997,90 грн. та виставлено рахунки за надані послуги за період з 01.08.2012р по 01.02.2016р. на загальну суму 8 997,90 грн.

Проте, відповідач оплату за надані послуги здійснив частково, внаслідок чого у нього станом на 01.02.2016р. виникла заборгованість в сумі 4 107,88 грн.

05.11.2015р. позивач звертався до відповідача з претензією №2 (вих.№274), в якій просив відповідача перерахувати суму основного боргу на розрахунковий рахунок позивача.

16.11.2015р. відповідачем надано відповідь на претензію позивача, в якій вказано, що ФОП ОСОБА_3 (відповідач) станом на 01.11.2015р. повністю розрахувався перед позивачем за фактично надані послуги, що в сумі становить 4 979,93 грн. Крім того, у вищенаведеній відповіді на претензію відповідач зазначає, що визнає ціну вивезення побутових відходів за 1 м куб. - 67,79 грн.

У зв»язку з відсутністю врегулювання спору в претензійному порядку, позивач змушений був звернутись до суду за захистом порушеного права.

Отже, позивач просить стягнути 4 107,88 грн. основного боргу за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного.

Як передбачено ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.1. с.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: виконання вимог законодавства про відходи; розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів.

Постановою Кабінету міністрів України №1070 від 10.12.2008р. затверджено "Правила надання послуг з вивезення побутових відходів".

У п.7 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" передбачено, що норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

КП "Ходорівське управління комунального господарства" звернулося до виконавчого комітету Ходорівської міської ради з клопотанням №28 від 22.02.2012р., щодо затвердження норм утворення твердих побутових і рідких відходів для споживачів м.Ходорова.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 24.04.2012р. за №5 затверджено норми утворення твердих побутових відходів та рідких відходів на 2012-2017 роки та норми утворення вуличного та дворового сміття згідно з додатком №1; встановлено рівень рентабельності для розрахунку тарифу з вивезення твердих побутових відходів та рідких відходів згідно додатку №2.

У п.11 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" зазначено, що під час укладання договору про надання послуг: сторони узгоджують графік їх надання виходячи з потреби споживача, норм надання та якості послуг.

Відповідачем, для впорядкування норм та введення нових тарифів з 14.05.2012р. на вивезення ТПВ, керівнику КП "Ходорівське управління комунального господарства" було подано заявку №116 від 31.07.2012р., з інформацією про кількість працюючих, загальну площу, торгову площу, площу складських приміщень, вид діяльності.

На підставі укладеного з позивачем договору №32 від 01.08.2012р. відповідач користується послугами позивача з вивезення побутових відходів.

Позивачем було надано відповідачу за період з 01.08.2012р. по 01.02.2016р. послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 8 997,90 грн. та виставлено рахунки за надані послуги за період з 01.08.2012р по 01.02.2016р. на загальну суму 8 997,90 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п.11 "Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" передбачено, що плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. N 1010.

Відповідно до п.11. договору платежі вносяться не пізніше ніж до 30 числа періоду, що настає за розрахунковим.

Проте, відповідач оплату за надані послуги здійснив частково, внаслідок чого у нього станом на 01.02.2016р. виникла заборгованість в сумі 4 107,88 грн.

05.11.2015р. позивач звертався до відповідача з претензією №2 (вих.№274), в якій просив відповідача перерахувати суму основного боргу на розрахунковий рахунок позивача.

16.11.2015р. відповідачем надано відповідь на претензію позивача, в якій зазначає, що ФОП ОСОБА_3 (відповідач) станом на 01.11.2015р. повністю розрахувався перед позивачем за фактично надані послуги, що в сумі становить 4 979,93 грн. Крім того, у вищенаведеній відповіді на претензію відповідач зазначає, що визнає ціну вивезення побутових відходів за 1 м куб. - 67,79 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із розрахунку позовних вимог позивач нарахував основний борг за надані послуги за період з 01.08.2012р. по 01.02.2016р. на загальну суму 4 107,88 грн. При цьому з серпня 2012р. по травень 2015р. позивач рахує місячну плату в сумі 208,48 грн., як це передбачено умовами договору, за червень 2015р. 214,02грн., а з липня 2015р. по січень 2016р. включно по 242,21 грн.

Позивач пояснив різницю в сумах тим, що були змінені тарифи, внаслідок чого збільшилась вартість послуг, про що відповідач повідомлявся письмово. Однак доказів вказаного позивач, всупереч положенням ст.33 ГПК України, не подав.

Порядок зміни договору врегульований ст.188 ГК України. Так, згідно ч.1-ч. 4 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи, що відповідно до ст.180 ГК України ціна договору є його істотною умовою, відтак, у випадку зміни ціни сторони повинні були дотримуватись положень ст.188 ГК України.

Зважаючи на те, що позивач не подав доказів звернення до відповідача з пропозицією внести зміни в договір в частині вартості послуг, та не звертався до суду стосовно внесення змін в договір, відтак, на думку суду застосування зміненої (збільшеної) вартості послуг за період з червня 2015 р. по січень 2016р. включно, є неправомірним.

Крім того, позивачем допущено арифметичну помилку при розрахунку заборгованості на за 2012 рік.

Судом здійснено перерахунок основного боргу за період з 01.08.2012р. по 01.02.2016р., згідно якого до стягнення з відповідача підлягає 3 866,14 грн.:

- борг за період з 01.08.2012р. по 31.12.2012р. становить 703,44 грн., оскільки надано послуг на суму 1042,40 грн. (208,48х5), сплачено 338,96 грн.

- борг за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. становить 382,20 грн., оскільки надано послуг на суму 2 501,76 грн. (208,48х12), сплачено 2 119,56 грн.

- борг за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. становить 1381,26 грн., оскільки надано послуг на суму 2 501,76 грн. (208,48 х 12), сплачено 1120,50 грн.

- борг за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. становить 1315,26 грн., оскільки надано послуг на суму 2 501,76 (208,48 х 12), сплачено 1186,50 грн.

- борг за січень 2016р. становить 83,98 грн., оскільки надано послуг на суму 208,48 грн., сплачено 124,50 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку підставності позовних вимог до задоволення частково, з відповідача підлягає до стягнення 3 866,14 грн.

Заперечення відповідача наведені ним у відзиві не спростовують позовних вимог, оскільки при укладенні договору сторони погодили вартість послуг, відтак взяті на себе зобов»язання відповідач повинен виконувати в силу умов договору та закону (ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України).

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №421 від 08.02.2016р. на суму 1 378,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 96, 509, 525, 530, 610-612, 627-629, 901 ЦК України, ст.ст. 174, 193 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (81750, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Ходорівське управління комунального господарства" (81750, Львівська область, Жидачівський район, м.Ходорів, вул.Гонти, 2; ) 3 866,14 грн. основного боргу та 1 296,90 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 25.04.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.