РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/9061/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЛАВРИ ГРУП"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН"
простягнення 91 243,40 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаКисельов Д.С. (представник за довіреністю від 29.05.2015), Ремез А.В. (директор)
від відповідачаГлушко З.В. (представник за довіреністю від 28.03.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАВРИ ГРУП" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" про стягнення 67 733,00 грн. заборгованості за надані послуги по договору транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015, а також 4426,72 грн. пені, 2213,36 грн. 30% річних, 16 870,32 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання договірних зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 (суддя Пригунова А.Б.) за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/9061/15-г, розгляд справи призначено на 20.05.2015.

За наслідками проведення повторного автоматичного розподілу справи № 910/9061/15-г. у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б. справу було передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою від 22.05.2015 суд прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду на 16.06.2016.

У засіданнях суду 16.06.2015, 18.06.2015, 02.07.2015 оголошувались перерви на підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою суду від 06.07.2015 у справі № 910/9061/15-г призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи.

Ухвалою суду від 21.10.2015 провадження у справі № 910/9061/15-г поновлено у зв'язку з надходженням клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, розгляд клопотання призначено на 10.11.2015.

Ухвалою від 10.11.2015 суд зупинив провадження у справі № 910/9061/15-г до закінчення проведення експертизи.

У зв'язку з поверненням матеріалів справи разом з висновком експертів № 13600/13601/15-32 від 29.01.2016 до суду ухвалою від 11.02.2016 судом поновлено провадження у справі № 910/9061/15, розгляд справи призначено на 15.03.2016.

За ухвалами від 15.03.2016 та 31.03.2016 розгляд справи відкладався судом.

12.04.2016 до суду надійшли пояснення по справі від відповідача.

В судове засідання 14.04.2016 з'явилися уповноважені представники сторін, які надали додаткові документи в матеріали справи на підтвердження своїх доводів.

Надалі представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015.

Представник відповідача надав довідку поліклініки № 1 м. Кременчука про перебування директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" ОСОБА_4 на амбулаторному лікуванні на підтвердження відсутності у нього можливості прибути за викликом суду в судове засідання для надання пояснень, проти задоволення позовних заперечував в повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАВРИ ГРУП" (експедитор) укладено договір транспортного експедирування № 28 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а експедитор зобов'язується надати послуги по транспортно-експедиторському обслуговуванню, і організовувати перевезення вантажу автомобільним транспортом по території України і за її межами відповідно до умов цього Договору і заявок замовника, а замовник зобов'язується своєчасно оплатити узгоджену сторонами вартість наданих послуг.

Згідно з п. 2.5 Договору підтвердженням факту надання послуги являється оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, експедитора, отримувача вантажу та митних органів.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що замовник перед здійсненням перевезення оформлює письмову заявку та передає її експедитору з використанням будь-яких засобів зв'язку, доступних обом сторонам цього Договору в момент подачі заявки, і які дозволяють однозначно встановити її зміст і той факт, що заявка направлена саме замовником.

Заявка вважається прийнятою до виконання при наявності відповіді про прийняття заявки від експедитора з підписом уповноваженої особи і засвідченого печаткою експедитора.

Відповідно до п. 5.2 Договору належні експедитору суми за транспортні і експедиторські послуги можуть бути оплачені замовником пр. пред'явленні заявки (передоплата). Кінцевий розрахунок по платежах за транспортно-експедиторські послуги проводить замовник на основі рахунка-фактури експедитора і акта про виконання транспортно-експедиторських послуг.

Оплата перевезення здійснюється замовником шляхом перечислення грошових коштів на підставі рахунка (рахунка-фактури) експедитора на відповідний розрахунковий рахунок, в строк, погоджений сторонами в заявці на кожну конкретну поставку. (п. 5.3 Договору).

За твердженнями позивача, умови Договору ним були дотримані та виконані послуги на суму 147 733,00 грн, які відповідачем оплачено лише частково. Оскільки відповідачем не виконано у повному обсязі свої зобов'язання з оплати наданих послуг за Договором на решту суми 67 733,00 грн, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду про стягнення цієї суми.

На підтвердження виконання своїх обов'язків за Договором позивачем подано до суду заявку на перевезення вантажу № 1 від 30.01.2015 за маршрутом м. Одеса (ОМТП)- м. Кіровоград (вул. Моріса Тореза, 27в, ЦТМ) з такими характеристиками:

№№ контейнераТип контейнераНайменування вантажуВага вантажуКод ТНВЭД
1CMAU0320816 SEAL D060983420STGalvanized Metal23525.000
2CMAU0478210 SEAL D334327020STGalvanized Metal25534.000
3FCIU4598251 SEAL D060983620STGalvanized Metal25641.000
4ECMU4315805 SEAL D572487920STGalvanized Metal23515.000

Також, у вказаній заявці сторони погодили, що вартість перевезення становить 5400 USD в грн. по курсу НБУ на день завантаження, форма оплати - б/н з ПДВ, перевід по факту прибуття автомобіля на розмитнення і надання копій документів на оплату.

На підтвердження надання послуг за Договором позивачем подано до суду міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) № 1350/1, № 1348, № 1350/2, акт надання послуг № 34 від 24.02.2015, рахунок на оплату № 6 від 23.02.2015, а також копії податкових накладних № 11 від 23.02.2015 та № 12 від 24.02.2015, що видавались на підставі Договору.

Рахунок на оплату № 6 від 23.02.2015 на суму 147 733,00 грн, сформований експедитором на підставі вказаної заявки та Договору, був направлений замовнику.

Платіжним дорученням № 26 від 23.02.2015 підтверджується здійснення оплати замовником на користь експедитора 50 000,00 грн за транспортні та експедиторські послуги (контейнери CMAU0320816, CMAU0478210).

Платіжним дорученням № 27 від 17.03.2015 підтверджується здійснення оплати замовником на користь експедитора 30 000,00 грн за транспортно-експедиторські послуги відповідно рахунку № 6 від 23.02.2015.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши подані докази у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт виконання своїх договірних зобов'язань на суму 147 733,00 грн за заявкою на перевезення вантажу № й від 30.01.2015, а відповідач в свою чергу прострочив виконання своїх договірних зобов'язань, розрахувавшись за надані послуги лише частково, що призвело до наявності заборгованості у нього перед позивачем в розмірі 67 733,00 грн.

Що стосується заперечень відповідача, суд зазначає таке.

Відповідач вказує, що договір транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015 не може братися судом до уваги як доказ існування між сторонами господарських відносин, оскільки не підписаний повноважним представником відповідача, тому не має юридичної сили. За доводами відповідача, сторонами не погоджено всі умови вказаного договору та не досягнуто згоди щодо виконання його умов, тому він є не вчинений.

На підтвердження вказаної позиції відповідачем подано до суду свій примірник договору транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015, підписаний зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" директором ОСОБА_4 та скріплений печаткою підприємства, з дописаним ним власноручно протоколом розбіжностей № 1, а також заявку на перевезення вантажу № 1 від 30.01.2015, що також підписана зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" директором ОСОБА_4 та скріплена печаткою підприємства.

В той же час, надані позивачем договір транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015 та заявка на перевезення вантажу № 1 від 30.01.2015, підписані зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" ОСОБА_6 та скріплені печаткою підприємства.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення директора відповідача ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6, який на момент узгодження сторонами проекту договору транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015 перебував на посаді комерційного директора підприємства, підписав наданий експедитором один примірник договору, повернув його експедитору, а інший примірник, який залишився у відповідача, підписав ОСОБА_4 Надалі ОСОБА_4 направив ОСОБА_6 для укладення додаткової угоди щодо уточнення суми розрахунку, але нової угоди сторони не укладали, а за взаємною згодою оформили Протокол розбіжностей № 1 до Договору транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015, де визначили, що вартість експедирування не повинна перевищувати 80 000,00 грн., який підписали обидві сторони.

Оцінивши подані сторонами документи та заслухавши їх пояснення, суд приймає як належний доказ виникнення господарських зобов'язань між сторонами договір транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015, наданий позивачем, з огляду на таке.

По-перше, договір транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015 у встановленому законодавством порядку визнаний недійсним не був, зокрема, на підставі ст.ст. 203, 241 ЦК України.

По-друге, наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується, що Договір було прийнято відповідачем до виконання шляхом здійснення оплати наданих за Договором послуг, що спростовує твердження останнього про відсутність господарських відносин між сторонами спору та неукладення Договору.

По-третє, дописаний директором відповідача текст протоколу розбіжностей № 1 від 15.01.2015 не відповідає порядку оформлення протоколу розбіжностей, визначеного статтею 181 Господарського кодексу України, доказів надсилання протоколу розбіжностей позивачу відповідачем подано не було.

Наявність підписів директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАВРИ ГРУП" на примірниках Договору обох сторін, справжність яких підтверджена висновком почеркознавчої експертизи, не свідчить про погодження ним протоколу розбіжностей № 1, оскільки на підписаному представником відповідача та повернутому позивачу примірнику Договору також наявні ідентичні підписи з ідентичним їх розміщенням без наявності у дописаному вигляді протоколу розбіжностей. Тим більше, що сам директор відповідача вказує про те, що ним було отримано два примірники Договору, один з яких повернуто позивачу. Оскільки у повернутому позивачу Договорі відсутній протокол розбіжностей № 1, а доказів його надсилання або повідомлення позивача про наявність будь-яких заперечень щодо умов Договору немає, то відсутні правові підстави вважати, що обома сторонами було погоджено протокол розбіжностей.

Щодо заявки на перевезення вантажу № 1 від 30.01.2015, яка всупереч твердженням відповідача містить його печатку та підписана ОСОБА_6, також приймається судом як належний доказ оформлення замовлення на надання послуг в порядку виконання Договору, оскільки належних доказів відсутності повноважень у вказаної особи на підписання заявки станом на 30.01.2015 в матеріали справи подано не було.

Поряд з викладеним, заперечення відповідача спростовуються інформацією про призначення платежу у платіжному дорученні № 27 від 17.03.2015, відповідно до якого відповідач здійснював оплату наданих послуг відповідно рахунку № 6 від 23.02.2015, тобто, про вартість наданих позивачем йому послуг на суму 147 733,00 грн (загальна вартість послуг за рахунком) був обізнаний, заперечень проти виставленого рахунка та визначеної у ньому суми не надав.

На підставі усього викладеного вище, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача не відповідають дійсності, не доведені належними доказами, спрямовані на уникнення повного виконання своїх договірних зобов'язань, тому не спростовують позовних вимог, які доведені позивачем достатніми доказами для їх задоволення.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 67 733,00 грн основного боргу за надані послуги перевезення за договором транспортного експедирування № 28 від 15.01.2015.

Окрім викладеного, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем договірних зобов'язань позивач також заявив до стягнення 4 426,72 грн пені, 16 870,32 грн інфляційних втрат та 2 213,36 грн 30% річних, нарахованих з 04.03.2015 по 09.04.2015.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.5 Договору визначено, що за прострочення в оплаті рахунків експедитора, замовник виплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу за кожен день прострочення, а також 30% річних від простроченої суми (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Приймаючи до уваги наведені вище приписи цивільного законодавства, перевіривши здійснений позивачем розрахунок на предмет арифметичної правильності та визначення періодів прострочення з огляду на встановлений в заявці на перевезення вантажу № 1 від 30.01.2015 момент проведення розрахунку, суд приймає його як обґрунтований та вірний, здійснений з урахуванням часткового погашення боргу відповідачем, та такий, що відповідає умовам Договору, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 426,72 грн пені, 16 870,32 грн інфляційних втрат та 2 213,36 грн 30% річних підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн., необхідного до сплати за подання даного позову в порядку вимог Закону України "Про судовий збір", відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ЛАЙН" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, б. 52, н/п 35, ідентифікаційний код 33736859) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАВРИ ГРУП" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, б. 14, ідентифікаційний код 38765685) 67 733 (шістдесят сім тисяч сімсот тридцять три) грн. основного боргу, 4 426 (чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн. 72 коп. пені, 2 213 (дві тисячі двісті тринадцять) грн. 36 коп. 30% річних, 16 870 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят) грн. 32 коп. інфляційних втрат та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.04.2016

Суддя О.М. Ярмак