ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" квітня 2016 р.Справа № 924/106/16

Господарський суд Хмельницької області у складі cудді Гладія С.В., розглянувши матеріали за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м. Ірпінь смт. Ворзель Київської області

до державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" ОСОБА_1 академії аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 академія аграрних наук України м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Науково виробничий центр "Соя" ОСОБА_1 академії аграрних наук України с. Агрономічне, Вінницького району, Вінницької області

про стягнення 4 573 028,59 грн., з яких 968719,18 грн. нарахувань інфляції, 69769,12 грн. 3% річних, 848857,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 2685682,69 грн. різницю вартості проіндексованого товару

Представники сторін:

Позивач: ОСОБА_2- довіреність від 22.05.2015

Відповідач: не зявився

треті особи: не зявились

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 4573028,59 грн., з яких 968719,18 грн. нарахувань інфляції, 69769,12 грн. 3% річних, 848857,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 2685682,69 грн. різницю вартості проіндексованого товару відповідно до договору поставки №ХБ3028 від 08.04.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014р. по справі № 924/290/14 присуджено до стягнення з державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м. Ірпінь смт. Ворзель, Київської області суму 1693795,11 грн. основного боргу, 67621,58 грн. пені, 33456,02 грн. 3% річних, 235656,73 грн. 20% штрафу, 147011,75 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 53828,22 грн. судового збору.

Позивач вказує, що після задоволення позову, відповідачем рішення не виконувалося тривалий час, у звязку з чим просить стягнути нарахування інфляційних втрат, 3% річних, відсотків за користування товарним кредитом, різницю вартості проіндексованого товару за період прострочення виконання зобовязання, який не охоплений позовними вимогами в межах справи № 924/290/14.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує. Посилається на те, що у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобовязання Відповідача припинилося його виконанням належним чином. Вимога Позивача по сплаті Відповідачем різниці вартості проіндексованого товару в сумі 2685682,69 грн. не відповідає вимогам законодавства, та не відповідає умовам договору. В Цивільному кодексі України, як і в Господарському кодексі відсутні поняття «індексація вартості товару» при здійсненні операцій купівлі-продажу, або поставки. Інші закони України також не містять визначення такого терміну та порядку його використання, в тому числі використання такого терміну судами та суб'єктами правовідносин, до яких відноситься Позивач та Відповідач. Індексація вартості товару не передбачена не тільки законодавством, але і самим договором поставки від 08.04.2013р. за № ХБ 3028, що укладений Позивачем та Відповідачем.

Так, у відповідності до п. 5.3 такого Договору, на яку посилається Позивач як на підставу для свої вимог, передбачена лише індексація платежів, і лише в тому випадку, коли курс продажу долара США (євро) згідно даних УМВБ +1% до цього курсу на дату оплати Товару вищий, ніж курс долара США (євро) згідно даних УМВБ +1% на день виставляння рахунку-фактури. Жодним чином зазначений пункт не регулює зміну ціни товару, як на це посилається Позивач у позовній заяві. Рахунки-фактури, які мають бути підставою для розрахунку проіндексованого платежу, згідно п. 5.3 договору, в матеріалах даної господарської справи відсутні, Позивачем під час виконання договору рахунки-фактури не оформлялись та не надавались Відповідачу. Позивач і Відповідач не мали намір застосовувати вимоги п. 5.3 договору.

Тому і підстави для здійснення розрахунку проіндексованого платежу відсутні, тим більше відсутні підстави для здійснення Позивачем, розрахунку різниці вартості проіндексованого товару на день оплати, що є додатком до позовної

За відсутністю підстав для виникнення зобов'язань Відповідача по сплаті різниці вартості проіндексованого Товару, вимоги Позивача щодо стягнення різниці вартості проіндексованого Товару в сумі 2685682,69 не підлягають задоволенню. Вимога Позивача по сплаті Відповідачем відсотків за користування кредитом в сумі 848857,60 грн., також не відповідає вимогам законодавства та умовам договору, документам, які складені на виконання такого договору.

Так, у відповідності зі ст. 1057 ЦК України, до комерційного кредиту відносяться договори щодо надання кредиту у вигляді відстрочення або розстрочення оплати товарів, якщо інше не встановлено законом. До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054-1055 ЦК України, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов'язання, і не суперечить суті такого зобов'язання. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Позикодавець зобов'язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.

У відповідності до ст. 1055 кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Товарний кредит в розумінні п. 5.8 договорі поставки від 08.04.2013р. за № ХБ 3028, є комерційним кредитом, так як по ньому передбачається сплата відсотків за користування.

Проте, в договорі поставки від 08 квітня 2013 р. за № ХБ 3028 присутні тільки елементи істотних умов договору кредиту, а саме лише умови його сплати та розмір відсотків, а умови щодо зобов'язання Позивача надати товарний кредит та розмір такого кредиту, договором поставки від 08.04.2013р. за № ХБ 3028 не передбачені.

Таким чином, при укладанні договору поставки від 08.04.2013р. за № ХБ 3028 не всі істотні умови договору товарного кредиту були укладені в письмовій формі.

Крім того, Позивач та Відповідач не мали наміру застосовувати умови договору, що стосуються товарного кредиту.

Так, на виконання умов договору Позивачем складалися видаткові накладні та специфікації, в таких документах жодним чином не відображена поставка Товару на умовах товарного кредиту, в специфікаціях також зазначалися строки поставки та умови здійснення платежів (авансові платежі та відстрочка платежу), при цьому кінцевий строк оплати вартості Товару сторонами не встановлювався. Якби сторони мали намір застосовувати положення договору щодо товарного кредиту то у відповідності до п.5.8.1 договору сторони мали б зазначати кінцевий строк оплати вартості Товару, так як від цього строку мав би обліковуватися строк для нарахування відсотків. За відсутності кінцевого строку оплати вартості Товару, не має підстав згідно п.5.8.1 нараховувати відсотки по товарному кредиту.

Оскільки сторони не мали намір застосовувати положення договору щодо товарного кредиту та його не застосовували під час виконання договору, та самі положення договору стосовно товарного кредиту не відповідають вимогам законодавства, тому зобов'язання Відповідача щодо сплати відсотків за користування товарним кредитом в сумі 848857,60 грн. відсутні, а відповідні вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

За відсутності зобов'язань Відповідача в цілому за договором поставки від 08 квітня 2013 р. за № ХБ 3028, вимоги Позивача щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню.

В додаткових запереченнях на позов посилається також на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт і послуг, які повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 100 тисяч гривень, а робіт - 300 тисяч гривень. .

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" державні кошти - кошти Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, кошти ОСОБА_1 банку України, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, кошти, передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", кошти установ чи організацій, утворених у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями чи органами місцевого самоврядування, кошти державних та місцевих фондів, кошти державного оборонного замовлення, кошти державного замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб, кошти державного матеріального резерву, кошти Аграрного фонду, кошти Фонду соціального захисту інвалідів, кошти, які надаються замовникам під гарантії Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування за кредитами, позиками, які надаються іноземними державами, банками, міжнародними фінансовими організаціями або на умовах співфінансування разом з іноземними державами, банками, міжнародними фінансовими організаціями, кошти підприємств та їх об'єднань.

За ч. 4 ст. 40 зазначеного Закону забороняється укладання договорів, які передбачають витрачання державних коштів до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином з огляду на викладені норми чинного Законодавства, вбачається, що на момент укладання спірного Договору процедура державних закупівель (Тендер) проведено не було. А отже укладання спірного Договору суперечило нормам чинного законодавства, на момент його укладання, у зв'язку з чим такий договір повинен бути визнаний не дійсним, з застосуванням наслідків такої недійсності.

В додаткових поясненнях відповідач посилається на те, що за приписами п. 3.1, п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Курсова різниця, в свою чергу, це різниця, яка є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає в зв'язку із знеціненням грошових коштів. Втрати ж пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів. Тобто, фактично сума, що виникає в зв'язку з курсовою різницею, і є інфляційними втратами. Зазначене в повній мірі узгоджується з позицією Вищого господарського суду України у постанові від 23.07.2009 р. у справі № 15/351-08. Таким чином вищевикладене також підтверджує безпідставність позовних вимог Позивача.

Зазначає також, що нарахування 3% річних, на курсову різницю, Законом взагалі не передбачена.

Посилається також на те, що і сам розрахунок курсової різниці, не є коректним у контексті вимог ст. 36 ГПК України. Вказане підтверджується тим, що Позивач окрім своїх розрахунків зміни курсу валют, та зміни облікової ставки НБУ, жодного доказу того, що його розрахунок не є його особистим баченням ситуації, не надає. А надає лише виписку взяту з мережі Інтернет Такий доказ є нікчемним. Оскільки у судовому засіданні не можливо встановити зміну курсу валют, та обліковою ставки НБУ, без даних які мають право надавати тільки фінансові установи, у встановленому законом порядку. Відповідно до чого без зазначених даних у судовому засіданні неможливо перевірити правильність розрахунку Позивача.

На підставі викладеного в позові просить відмовити.

Крім того, відповідачем заявлені клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи та про подальше вирішення спору в колегіальному складі. Судом дані клопотання розглянуті та залишаються без задоволення.

Третя особа (Науково виробничий центр «Соя» ОСОБА_1 академії аграрних наук України) в судове засідання не зявилась, в письмових поясненнях посилається на те, що за приписами п. 3.1, п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Курсова різниця, в свою чергу, це різниця, яка є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає в зв'язку із знеціненням грошових коштів. Втрати ж пов'язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів. Тобто, фактично сума, що виникає в зв'язку з курсовою різницею, і є інфляційними втратами. Зазначене в повній мірі узгоджується з позицією Вищого господарського суду України у постанові від 23.07.2009 р. у справі № 15/351-08. Таким чином вищевикладене також підтверджує безпідставність позовних вимог Позивача.

Зазначає також, що нарахування 3% річних, на курсову різницю, Законом взагалі не передбачена.

Посилається також на те, що і сам розрахунок курсової різниці, не є коректним у контексті вимог ст. 36 ГПК України. Вказане підтверджується тим, що Позивач окрім своїх розрахунків зміни курсу валют, та зміни облікової ставки НБУ, жодного доказу того, що його розрахунок не є його особистим баченням ситуації, не надає. А надає лише виписку взяту з мережі Інтернет Такий доказ є нікчемним. Оскільки у судовому засіданні не можливо встановити зміну курсу валют, та обліковою ставки НБУ, без даних які мають право надавати тільки фінансові установи, у встановленому законом порядку. Відповідно до чого без зазначених даних у судовому засіданні неможливо перевірити правильність розрахунку Позивача.

Третя особа (ОСОБА_1 академія аграрних наук України) в судове засідання не зявилась, письмових пояснень не надала.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між товариством з обмеженою відповідальністью "Агробонус" м. Київ (позивач - Постачальник) та державним підприємством дослідного господарства "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявський району (відповідач Покупець) укладено договір № ХБ3028 від 08.04.2013р., за умовами п. 1.1 якого, Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця насіння та/або засоби захисту рослин та/або міндобрива та/або мікродобрива (іменоване надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити Товар на умовах визначених даним Договором.

Згідно п. 1.2, п. 1.3 договору, Асортимент, ціна, строк оплати, одиниця виміру, кількість, вартість партії Товару визначається Сторонами в Специфікації (ях) до даного Договору або в видаткових накладних. Товар поставляється партіями в порядку та на умовах, визначених даним Договором, відповідно до Специфікації (ій) або видаткової (их) накладної (их), що оформляються Сторонами па кожну партію Товару і є невід'ємними частинами даного Договору. В разі поставки Товару на умовах відстрочення платежу ассортимент, ціна, строк оплати, одиниця виміру, кількість, вартість партії Товару визначається Сторонами виключно в Специфікації (ях) до даного Договору. У випадку розбіжності даних у Специфікації (ях) щодо кількості та/або вартості Товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна.

Відповідно до п. 4.1 даного договору, поставка Товару здійснюється у відповідності з замовленням Покупця, в якому зазначаються кількість та найменування Товару. Замовлення направляється Постачальнику поштою або за допомогою кур'єрської служби на поштову адресу Постачальника, або на електронну адресу Постачальника, або вручається особисто уповноваженій особі Постачальника.

Згідно п. 4.3 договору, згідно відповідного замовлення Покупця Постачальник виставляє рахунок-фактуру, який повинен бути оплачений Покупцем згідно умов Договору.

Відповідно до п. 4.4 договору, постачальник зобов'язується передати Товар Покупцю на умовах поставки СРТ або ЕХW (правильне підкреслити), у відповідності до правил "Інкотермс" в редакції 2010 р. склад Покуппя або Постачальника (правильне підкреслити). Строк поставки зазначається в відповідній Специфікації до Договору або погоджується Сторонами в відповідному замовленні Покупця. Умови поставки Товару можуть бути змінені за погодженням Сторін, що Сторони зазначають в видатковій накладній або замовленні на Товар. Строк поставки може бути змінений Постачальником, про що він повідомляє Покупця. Поставка Товару, який поставляється на умовах 100% попередньої оплати, здійснюється після повної оплати вартості Товару.

Згідно п. п. 5.1, 5.2, 5.3 даного договору, Покупець здійснює оплату за Товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно рахунку-фактури у порядку і строки, що визначені у Специфікації (ях), які є невід'ємною частиною цього Договору. В разі поставки Товару згідно видаткових накладних оплата Товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати згідно рахунку-фактури Постачальника, але в будь - якому випадку не пізніше 10 (десяти) календарних днів після поставки Товару. Оплата згідно рахунку-фактури дійсна в межах терміну визначеному в рахунку-фактурі. В разі не оплати відповідного рахунку-фактури в вищевказаний строк, рахунок-фактура анулюється і Сторони погоджують інший асортимент, ціну, кількість тощо Товару, при цьому, у Постачальника не виникає жодного зобов'язання щодо поставки Товару, зазначеного в анульованому рахунку-фактурі. Сторони домовились визначити еквівалент ціни Товару в доларах США або євро, відповідний еквівалент Сторони встановлюють в відповідній Специфікації (ях) або видатковій накладній (их) до Договору шляхом зазначення курсу відповідної валюти до української гривні згідно п.5.3 договору. На момент виставлення відповідного рахунку-фактури сума вартості Товару визначається Постачальником за курсом продажу долара США (євро) до гривні згідно даних Української міжбанківської валютної біржі (надалі - УМВБ)+ 1,0% до цього курсу. В випадку, якщо курс продажу долара США (євро) за даними МВБ+ 1,0% до цього курсу на дату оплати Товару є незмінним, або нижчим, ніж на дату виставлення рахунку-фактури Покупець здійснює оплату Товару в сумі, зазначеній в відповідному рахунку-фактурі.

Згідно п. 5.3.2 Договору, в тому випадку, коли курс продажу долара США (євро) згідно даних УМВБ+ 1,0% до цього курсу на дату оплати товару вищий, ніж курс долара США (євро) згідно даних УМВБ+ 1% на день виставлення рахунку-фактури, для визначення суми. Яка підлягає до сплати, Сторони використовують формулу С2=С1*К2/К1 де: С2 сума платежу в гривнях, що визначається на дату оплати товару, С1 вартість товару в гривнях відповідно до відповідного рахунку-фактури, К1 курс продажу долара США (євро) за даними УМВБ на дату виставлення рахунку-фактури + 1,0%до цього курсу, К2 курс продажу долара США (євро) за даними УМВБ на дату оплати товару + 1,0 % до цього курсу . Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику проіндексовану суму відповідного платежу згідно умов Договору.

Відповідно до п. 5.8 договору, в разі поставки Товару до його повної оплати Покупець зобов'язується сплатити відсотки за користування товарним кредитом у такому порядку: в період до кінцевого строку оплати вартості Товару, зазначеної в відповідній Специфікації (ях) до Договору відсотки за користування товарним кредитом не нараховуються; Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається: наступний день за днем кінцевої дати сплати вартості Товару зазначеної в відповідній Специфікації (ях) до Договору або наступний день за днем поставки неоплаченого Покупцем Товару (в разі поставки на умовах попередньої оплати). Плата за використання Товарного кредиту становить 0,1% від вартості поставленого та неоплаченого Товару за кожен календарний день користування, починаючи з дати, визначеної в п. 5.8.2 до дня оплати Товару в повному обсязі.

Відповідно до пункту 7.4, 7.5 договору, за порушення строку оплати, який вказано в відповідній (их) Специфікації (ях) до Договору та (або) п.5.1., та (або) п.5.3. та (або) п.9.3. даного Договору, Покупець сплачує Постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За порушення строку оплати, який вказано в відповідній (их) Специфікації (ях) до Договору та (або) п.5.1., та (або) п.5.3., та (або) п.9.3. даного Договору більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальникові штраф в розмірі 20% від вартості несвоєчасно оплаченого Товару.

Договір поставки № ХБ3028 від 08.04.2013 року підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток сторін.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014р. по справі № 924/290/14 з державного підприємства дослідного господарства "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району, Хмельницької області стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м. Ірпінь, смт. Ворзель, Київської області 1693795,11 грн. основного боргу, 67621,58 грн. пені, 33456,02 грн. 3% річних, 235656,73 грн. 20% штрафу, 147011,75 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 53828,22 грн. судового збору.

Зазначеним вище рішенням суду встановлено, що по видаткових накладних № 892 від 10.04.2013р. на суму 1045058,70 грн. №948 від 12.04.2013р. на суму 46210,80 грн., № 1671 від 14.05.2013р. на суму 51929,04 грн., № 1770 від 16.05.2013р. на суму 541082,40 грн., № 1785 від 17.05.2013р. на суму 293665,50 грн., № 2020 від 27.05.2013р. на суму 7200,00грн., № 2274 від 31.05.2013р. на суму 120993,60 грн., № 2492 від 19.06.2013р. на суму 144316,21 грн., № 2606 від 10.07.2013р. на суму 125753,58 грн., № 2652 від 18.07.2013р. на суму 32352,72 грн., № 2653 від 18.07.2013р. на суму 58940,00 грн., № 2701 від 29.07.2013р. на суму 19555,20 грн., № 2771 від 12.08.2013р. на суму 59576,16 грн., № 2794 від 15.08.2013р. на суму 34920,00 грн., № 3220 від 01.11.2013р. на суму 14670,00 грн., № 3222 від 01.11.2013р. на суму 120343,44 грн., № 3349 від 18.12.2013р. на суму 807,41грн. позивач передав відповідачу товару на загальну суму 2717,374,76 грн.

Крім того, рішенням суду встановлено, що оплата поставленого товару повинна була здійснюватись наступним чином: згідно специфікацій від 08.04.2013р. на суму 2191327,22 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 12.04.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.10.2013р., від 13.05.2013р. на суму 51929,04 грн., авансовий платіж 100% оплати товару від ціни товару до 17.05.2013р., від 20.05.2013р. на суму 7200,00 грн., авансовий платіж 100% оплати товару від ціни товару до 23.05.2013р., від 03.07.2013р. на суму 125753,58 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 06.07.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.10.2013р., від 09.07.2013р. на суму 32352,72 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 30.07.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.10.2013р., від 17.07.2013р. на суму 58940,00 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 24.07.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.10.2013р., від 26.07.2013р. на суму 59576,16 грн., авансовий платіж 100% оплати товару від ціни товару до 29.07.2013р., від 26.07.2013р. на суму 19555,20 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 29.07.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.10.2013р., від 30.07.2013р. на суму 19560,00 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 02.08.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.09.2013р., від 30.07.2013р. на суму 34920,00 грн., авансовий платіж 100% оплати товару від ціни товару до 02.08.2013р., від 09.09.2013р. на суму 120343,44 грн., авансовий платіж 30% оплати товару від ціни товару до 09.09.2013р., відстрочений платіж 70% до 01.10.2013р.

При розгляді справи № 924/290/14 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м. Ірпінь, смт. Ворзель, Київської області до державного підприємства дослідного господарства "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району, Хмельницької області позов задоволено частково.

Вирішено, зокрема, стягнути з державного підприємства дослідного господарства "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району, Хмельницької області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м. Ірпінь, смт. Ворзель, Київської області 1693795,11 грн. основного боргу, 67621,58 грн. пені, 33456,02 грн. 3% річних, 235656,73 грн. 20% штрафу, 147011,75 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 53828,22 грн. судового збору.

12.05.2014р. на виконання вказаного рішення видано наказ про його примусове виконання.

Після винесення рішення від 29.04.2014р. по справі № 924/290/14 відповідач здійснив оплату на користь позивача на суму 2231369,41 грн., що підтверджується банківськими виписками: 16.04.2014р. 19743,45грн.; 26.05.2014р. 20000,00 грн., 11.06.2014р. 5000,00 грн.; 24.06.2014р. 5000,00 грн.; 27.06.2014р. 50000,00 грн.; 10.07.2014р. 10000,00 грн., 29.07.2014р. 100000,00 грн., 18.08.2014р. 50000,00 грн., 26.08.2014р. 100000,00 грн., 27.08.2014р. 54000,00 грн., 27.08.2014р. 46000,00 грн., 24.09.2014р. 50000,00 грн., 26.09.2014р. 20000,00 грн., 01.10.2014р. 50000,00 грн., 28.10.2014р. 130000,00 грн., 13.11.2014р. 107859,28 грн., 27.02.2015р. 91826,13 грн., 21.05.2015р. 11371,75 грн., 16.06.2015р. 316007,72 грн., 30.06.2015р. 75000,00 грн., 01.07.2015р. 25000,00 грн., 30.07.2015р. 100000,00 грн., 31.07.2015р. 20000,00 грн., 06.08.2015р. 30000,00 грн., 07.08.2015р. 149918,63грн., 31.08.2015р. 150000,00 грн., 02.09.2015р. 50000,00 грн., 18.09.2015р. 200000,00 грн. 24.09.2015р. 80642,45 грн., 28.09.2015р. 114000,00 грн.

Враховуючи умови договору та ст. 534 Цивільного кодексу України, позивачем здійснено розподіл стягнутих з боржника сум, а саме в період з 16.04.2014р. по 28.09.2015р. зараховувалась пеня 67621,58 грн., 3% річних 33456,02 грн., штраф 235656,73 грн., відсотки за користування товарним кредитом 147011,75 грн., судові витрати 53828,22 грн. (всього 537574,30 грн.): 16.04.2014р. 19743,45 грн., 26.05.2014р. 20000,00 грн., 11.06.2014р. 5000,00 грн., 24.06.2014р. 5000,00 грн., 27.06.2014р. 50000,00 грн., 10.07.2014р. 10000,00 грн., 29.07.2014р. 100000,00 грн., 18.08.2014р. 50000,00 грн. 26.08.2014р. 100000,00 грн., 27.08.2014р. 54000,00 грн., 27.08.2014р. 46000,00 грн., 24.09.2014р. 50000,00 грн., 26.09.2014р. 20000,00 грн., 01.10.2014р. 50000,00 грн.

Оплати здійснені відповідачем, що зараховуються в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар по договору, що становить 1693795,11 грн.: 01.10.2014р. 42169,15 грн., 28.10.2014р. 130000,00 грн., 13.11.2014р. 107859,28 грн., 27.02.2015р. 9182613 грн., 21.05.2015р. 11371,75 грн., 16.06.2015р. 316007,72 грн. (що складається із суми оплати 55800,82 грн. та суми зарахування зустрічних вимог за повідомленням від 16.06.2015р. 260206,90 грн.), 30.06.2015р. 75000,00 грн., 01.07.2015р. 25000,00 грн., 30.07.2015р. 100000,00 грн., 31.07.2015р. 20000,00 грн., 06.08.2015р. 30000,00 гр., 07.08.2015р. 149918,63 грн., 31.08.2015р. 150000,00 грн., 02.09.2015р. 50000,00 грн., 18.09.2015р. 200000,00 грн., 24.09.2015р. 80642,45 грн., 28.09.2015р. 114000,00 грн.

Враховуючи, що після задоволення позову по справі № 924/290/14, відповідачем рішення не виконувалося тривалий час позивач посилаючись на умови договору № ХБ-3028 від 08.04.2013р. та ст. 625 Цивільного кодексу України, звернувся з позовом про стягнення відсотків за користування товарним кредитом, різниці вартості проіндексованого товару, інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення виконання зобовязання, який не охоплений позовними вимогами в межах справи № 924/290/14 та до моменту погашення заборгованості.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне:

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення 4573028,59 грн. з яких 968719,18 грн. нарахування за встановленим індексом інфляції, 69769,12 грн. 3% річних, 848857,60 грн. відсотки за користування товарним кредитом, 2685682,69 грн. різниця вартості проіндексованого товару.

Як зазначалось вище рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014р. по справі № 924/290/14 з державного підприємства дослідного господарства "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району, Хмельницької області стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м. Ірпінь, смт. Ворзель, Київської області 1693795,11 грн. основного боргу, 67621,58 грн. пені, 33456,02 грн. 3% річних, 235656,73 грн. 20% штрафу, 147011,75 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 53828,22 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, преюдиціальні обставини щодо укладання договору поставки від 08.04.2013 року № ХБ3028 його виконання та оплати встановлені судом при розгляді справи № 924/290/14, зокрема у рішенні господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014 року, з покликанням на відповідні долучені до матеріалів справи відповідні докази.

Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги у даній справі є похідними від позовних вимог у справі господарського суду Хмельницької області № 924/290/14, оскільки у справі № 924/290/14 судом задоволено позовні вимоги щодо стягнення боргу в сумі 1693795,11 грн., 67621,58 грн. пені, 33456,02 грн. 3% річних, 235656,73 грн. 20% штрафу, 147011,75 грн. відсотків за користування товарним кредитом.

Станом на 18.11.2015 року відповідачем виконано рішення господарського суду Хмельницької області яке було прийнято 29.04.2014 року у справі № 924/290/14 що підтверджується банківськими виписками наданими позивачем до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014р по справі № 924/290/14, 08.04.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агробонус" м.Київ (позивач - Постачальник) та державним підприємством дослідного господарства "Пасічна" Інституту кормів та сільського господарства Поділля ОСОБА_1 аграрних наук України с. Пасічна Старосинявський району (відповідач Покупець) укладено договір № ХБ3028 від 08.04.13р., за умовами п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця насіння та/або засоби захисту рослин та/або міндобрива та/або мікродобрива (іменоване надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти й оплатити Товар на умовах визначених даним Договором.

Як слідує із позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача різницю вартості проіндексованого товару, відсотки за користування товарним кредитом, 3% річних та інфляційні втрати за період прострочення виконання зобовязання за договором поставки № ХБ-3028 від 08.04.2013р., який не охоплений позовними вимогами в межах справи № 924/290/14 та до моменту погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014р. по справі № 924/290/14 було встановлено факт наявності у відповідача основного боргу перед позивачем за договором № ХБ-3028 від 08.04.2013р. в розмірі 1693795,11 грн., 67621,58 грн. пені, 33456,02 грн. 3% річних, 235656,73 грн. 20% штрафу, 147011,75 грн. відсотків за користування товарним кредитом, який стягнутий на підставі вказаного рішення суду.

Як вбачається із банківських виписок відповідач здійснив оплату на користь позивача на суму 2231369,41 грн., що підтверджується банківськими виписками: 16.04.2014р. 19743,45грн.; 26.05.2014р. 20000,00 грн., 11.06.2014р. 5000,00 грн.; 24.06.2014р. 5000,00 грн.; 27.06.2014р. 50000,00 грн.; 10.07.2014р. 10000,00 грн., 29.07.2014р. 100000,00 грн., 18.08.2014р. 50000,00 грн., 26.08.2014р. 100000,00 грн., 27.08.2014р. 54000,00 грн., 27.08.2014р. 46000,00 грн., 24.09.2014р. 50000,00 грн., 26.09.2014р. 20000,00 грн., 01.10.2014р. 50000,00 грн., 28.10.2014р. 130000,00 грн., 13.11.2014р. 107859,28 грн., 27.02.2015р. 91826,13 грн., 21.05.2015р. 11371,75 грн., 16.06.2015р. 316007,72 грн., 30.06.2015р. 75000,00 грн., 01.07.2015р. 25000,00 грн., 30.07.2015р. 100000,00 грн., 31.07.2015р. 20000,00 грн., 06.08.2015р. 30000,00 грн., 07.08.2015р. 149918,63грн., 31.08.2015р. 150000,00 грн., 02.09.2015р. 50000,00 грн., 18.09.2015р. 200000,00 грн. 24.09.2015р. 80642,45 грн., 28.09.2015р. 114000,00 грн.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як вбачається із розрахунку розподілу стягнутих з боржника сум в період з 16.04.2014р. по 28.09.2015р. зараховувалась наступним чином: пеня 67621,58 грн., 3% річних 33456,02 грн., штраф 235656,73 грн., відсотки за користування товарним кредитом 147011,75 грн., судові витрати 53828,22 грн. (всього 537574,30 грн.): 16.04.2014р. 19743,45 грн., 26.05.2014р. 20000,00 грн., 11.06.2014р. 5000,00 грн., 24.06.2014р. 5000,00 грн., 27.06.2014р. 50000,00 грн., 10.07.2014р. 10000,00 грн., 29.07.2014р. 100000,00 грн., 18.08.2014р. 50000,00 грн. 26.08.2014р. 100000,00 грн., 27.08.2014р. 54000,00 грн., 27.08.2014р. 46000,00 грн., 24.09.2014р. 50000,00 грн., 26.09.2014р. 20000,00 грн., 01.10.2014р. 50000,00 грн.

Оплати здійснені відповідачем, що зараховуються в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар по договору, що становить 1693795,11 грн.: 01.10.2014р. 42169,15 грн., 28.10.2014р. 130000,00 грн., 13.11.2014р. 107859,28 грн., 27.02.2015р. 9182613 грн., 21.05.2015р. 11371,75 грн., 16.06.2015р. 316007,72 грн. (що складається із суми оплати 55800,82 грн. та суми зарахування зустрічних вимог за повідомленням від 16.06.2015р. 260206,90 грн.), 30.06.2015р. 75000,00 грн., 01.07.2015р. 25000,00 грн., 30.07.2015р. 100000,00 грн., 31.07.2015р. 20000,00 грн., 06.08.2015р. 30000,00 гр., 07.08.2015р. 149918,63 грн., 31.08.2015р. 150000,00 грн., 02.09.2015р. 50000,00 грн., 18.09.2015р. 200000,00 грн., 24.09.2015р. 80642,45 грн., 28.09.2015р. 114000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобовязання передбачені ст. ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року № 14, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього з судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Таким чином позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача різниці вартості проіндексованого товару, відсотків за користування товарним кредитом, інфляційних нарахувань та 3% річних до моменту повного виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи позивачем здійснено нарахування по 24.09.2015р. включно, тобто до дати повного погашення стягнутої заборгованості - 24.09.2015р.

Статтею 534 ЦК України визначено черговість погашення вимог за грошовим зобовязанням. Зокрема передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як вбачається з розрахунку позивача, кошти на погашення стягнутої суми заборгованості за рішенням суду від 29.04.2014р. по справі №924/290/14 зараховувалися у порядку, визначеному ст. 534 ЦК України, а саме: пеня 67621,58 грн., 3% річних 33456,02 грн., штраф 235656,73 грн., відсотки за користування товарним кредитом 147011,75 грн., судові витрати 53828,22 грн. (всього 537574,30 грн.): 16.04.2014р. 19743,45 грн., 26.05.2014р. 20000,00 грн., 11.06.2014р. 5000,00 грн., 24.06.2014р. 5000,00 грн., 27.06.2014р. 50000,00 грн., 10.07.2014р. 10000,00 грн., 29.07.2014р. 100000,00 грн., 18.08.2014р. 50000,00 грн. 26.08.2014р. 100000,00 грн., 27.08.2014р. 54000,00 грн., 27.08.2014р. 46000,00 грн., 24.09.2014р. 50000,00 грн., 26.09.2014р. 20000,00 грн., 01.10.2014р. 50000,00 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та збитків. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. (ст. 614 ЦК України).

Згідно п. п. 5.1, 5.2, 5.3 даного договору, Покупець здійснює оплату за Товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно рахунку-фактури у порядку і строки, що визначені у Специфікації (ях), які є невід'ємною частиною цього Договору. В разі поставки Товару згідно видаткових накладних оплата Товару здійснюється на умовах повної попередньої оплати згідно рахунку-фактури Постачальника, але в будь - якому випадку не пізніше 10 (десяти) календарних днів після поставки Товару. Оплата згідно рахунку-фактури дійсна в межах терміну визначеному в рахунку-фактурі. В разі не оплати відповідного рахунку-фактури в вищевказаний строк, рахунок-фактура анулюється і Сторони погоджують інший асортимент, ціну, кількість тощо Товару, при цьому, у Постачальника не виникає жодного зобов'язання щодо поставки Товару, зазначеного в анульованому рахунку-фактурі. Сторони домовились визначити еквівалент ціни Товару в доларах США або євро, відповідний еквівалент Сторони встановлюють в відповідній Специфікації (ях) або видатковій накладній (их) до Договору шляхом зазначення курсу відповідної валюти до української гривні згідно п. 5.3 договору. На момент виставлення відповідного рахунку-фактури сума вартості Товару визначається Постачальником за курсом продажу долара США (євро) до гривні згідно даних Української міжбанківської валютної біржі (надалі - УМВБ)+ 1,0% до цього курсу. В випадку, якщо курс продажу долара США (євро) за даними МВБ+ 1,0% до цього курсу на дату оплати Товару є незмінним, або нижчим, ніж на дату виставлення рахунку-фактури Покупець здійснює оплату Товару в сумі, зазначеній в відповідному рахунку-фактурі. в тому випадку, коли курс продажу долара США (євро) згідно даних УМВБ+ 1,0% до цього курсу на дату оплати товару вищий, ніж курс долара США (євро) згідно даних УМВБ+ 1% на день виставлення рахунку-фактури, для визначення суми. Яка підлягає до сплати, Сторони використовують формулу С2=С1*К2/К1 де: С2 сума платежу в гривнях, що визначається на дату оплати товару, С1 вартість товару в гривнях відповідно до відповідного рахунку-фактури, К1 курс продажу долара США (євро) за даними УМВБ на дату виставлення рахунку-фактури + 1,0%до цього курсу, К2 курс продажу долара США (євро) за даними УМВБ на дату оплати товару + 1,0 % до цього курсу . Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику проіндексовану суму відповідного платежу згідно умов Договору.

Позивач відповідно до п. 5.3.2 даного договору нарахував відповідачу різницю вартості проіндексованого товару на день оплати товару в сумі 2685682,69 грн.

Відповідно до п. 5.8 договору, в разі поставки Товару до його повної оплати Покупець зобов'язується сплатити відсотки за користування товарним кредитом у такому порядку: в період до кінцевого строку оплати вартості Товару, зазначеної в відповідній Специфікації (ях) до Договору відсотки за користування товарним кредитом не нараховуються; Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається: наступний день за днем кінцевої дати сплати вартості Товару зазначеної в відповідній Специфікації (ях) до Договору або наступний день за днем поставки неоплаченого Покупцем Товару (в разі поставки на умовах попередньої оплати). Плата за використання Товарного кредиту становить 0,1% від вартості поставленого та неоплаченого Товару за кожен календарний день користування, починаючи з дати, визначеної в п. 5.8.2 до дня оплати Товару в повному обсязі.

Позивачем нараховано відповідачу 848857,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом за період з 26.02.2014р. по 27.09.2015р.

Зазначені нарахування позивачем проведені правомірно і підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Як вбачається із рішення господарського суду Хмельницької області від 29.04.2014 р. по справі № 924/290/147 з відповідача було стягнуто на користь позивача 33456,02 грн. 3% річних за період з 13.04.2013р. по 25.02.2014р.

Позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховано 968719 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2014р. по жовтень 2015р. та 69769,12 грн. 3% річних за період з 26.02.2014р. по 27.09.2015р.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок 3% річних судом встановлено правомірність нарахування 3% річних в розмірі 69769,12 грн.

Щодо нарахування 968719,18 грн. інфляційних втрат судом до уваги приймається наступне:

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

У п. 3.2 постанови Пленуму розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Так, в постанові від 23.07.2009р. у справі № 15/351-08 Вищий господарський суд України наголосив на тому, що курсова різниця - це різниця, яка є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає в звязку із знеціненням грошових коштів.

Втрати повязані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів.

Фактично сума, що виникає в звязку з курсовою різницею, і є інфляційними втратами.

Відтак, оскільки сторонами при укладанні договору передбачено відшкодування курсової різниці, підстав для стягнення інфляційних втрат суд не вбачає.

Щодо посилань відповідача на те, що на момент укладання спірного Договору процедура державних закупівель (Тендер) проведена не була. А отже укладання спірного Договору суперечило нормам чинного законодавства, на момент його укладання (п. 4. ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 4 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель»), у звязку з чим такий договір повинен бути визнаний не дійсним, з застосуванням наслідків такої недійсності, судом зазначається наступне.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» від 01.06.2010р. № 2289-VI, в редакції Закону № 5044-VI від 04.07.2012р., дія цього Закону поширюється на підприємства, визначені у пункті 21 частини першої статті 1 цього Закону, лише у разі здійснення ними закупівель за рахунок державних коштів, визначених у пункті 4 частини першої статті 1 цього Закону.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 2 Закону, в редакції Закону № 4545-VI від 20.03.2012р., дія цього Закону не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є товари, роботи і послуги, закупівля яких здійснюється вищими навчальними закладами та науково-дослідними установами за рахунок власних надходжень.

Враховуючи, що відповідачем у справі є державне підприємство «Дослідне господарство «Пасічна» Науково-виробничого центру «Соя» ОСОБА_1 академії аграрних наук України, закупівля товару відповідачем здійснювалась за власні кошти, а не за державні кошти, що не заперечується відповідачем в процесі судового розгляду справи, а також підтверджується здійсненими платежами (банківські виписки на суму 2231369,41 грн.), посилання відповідача на те, що на момент укладання спірного Договору процедура державних закупівель (Тендер) проведена не була. А отже укладання спірного Договору суперечило нормам чинного законодавства, на момент його укладання (п. 4. ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 4 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель»), у звязку з чим такий договір повинен бути визнаний не дійсним, з застосуванням наслідків такої недійсності, судом зазначається наступне судом до уваги не приймається.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністью "Агробонус" м. Ірпінь Київської області до державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" ОСОБА_1 академії аграрних наук України с. Пасічна Старосинявського району Хмельницької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 академія аграрних наук України м. Київ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - науково виробничий центр "Соя" ОСОБА_1 академії аграрних наук України с. Агрономічне, Вінницького району, Вінницької області про стягнення 4573028,59 грн., з яких 968719,18 грн. нарахувань інфляції, 69769,12 грн. 3% річних, 848857,60 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 2685682,69 грн. різниця вартості проіндексованого товару задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" ОСОБА_1 академії аграрних наук України (с. Пасічна, Старосинявського району, Хмельницької області, код 00704391) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус" (м. Ірпінь смт. Ворзель Київської області, вул.. Крупської,18, код 36426339) 69769,12 грн. (шістдесят девять тисяч сімсот шістдесят девять гривень 12 коп.) 3% річних, 848857,60 грн. (вісімсот сорок вісім тисяч вісімсот пятдесят сім гривень 60 коп.) відсотків за користування товарним кредитом, 2685682,69 грн. (два мільйони шістсот вісімдесят пять тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 69 коп.) різниці вартості проіндексованого товару, 54064,64 грн. (пятдесят чотири тисячі шістдесят чотири гривні 64 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В позові в частині стягнення 968719,18 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повний текст складено 25.04.2016р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (м. Ірпінь, смт. Ворзель, Київської обл., вул. Крупської 18)

3 - відповідачу.(с. Пасічна, вул.. Радгоспна,3, Старосинявського р-ну, Хмельниької обл.) (прост.)

4- третій особі ОСОБА_1 академії аграрних наук України (01010, м. Київ, вул. Суворова, 9)(прост.)

5- третій особ Науково виробничий центр "Соя" ОСОБА_1 академії аграрних наук України (23227, Вінницька область, Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Мічуріна, буд.1)(прост.)