ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

"20" квітня 2016 р.Справа № 916/281/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Камбіо"

про поновлення порушених авторських прав шляхом припинення дій, що порушують авторське право в спосіб, встановлений законом

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Позивача: ОСОБА_2, довіреність № 6789 від 24.12.2015 р.

Відповідача: Гончаренко О.В., довіреність від 10.11.15 р.

В судовому засіданні 20.04.16 р. приймали участь представники:

Позивача: ОСОБА_2, довіреність № 6789 від 24.12.2015 р.

Відповідача: Гончаренко О.В., довіреність від 10.11.15 р.

Суть спору: про поновлення порушених прав шляхом припинення дій, що порушують авторське право в спосіб, встановлений законом.

Ухвалою від 09.02.16 р. господарським судом Одеської області порушено провадження у справі № 916/281/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ „Камбіо" про визнання та поновлення своїх виключних майнових авторських прав на твір, та заборонити дії, що порушують авторське право шляхом вилучення чи конфіскацію всіх контрафактних примірників творів, щодо яких встановлено, що вони були виготовлені або розповсюджені з порушенням авторського права, а також матеріалів і обладнання, що використовуються для їх відтворення.

Ухвалою від 31.03.16 р. суд відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України продовжив строк розгляду даної справи.

В процесі розгляду справи позивач подавав до суду заяви про надання документів, уточнення позовних вимог відповідно до вимог ухвали суду від 09.02.16 р. по справі № 916/281/16, пояснення по справі від 20.04.16 р. за вх.№ 10149/16, від 20.04.16 р. за вх.№ 10148/16 згідно яких уточнює позовну вимогу та просить суд поновити порушені права шляхом припинення дій, що порушують авторське права в спосіб, встановлений законом та конкретизує твори, на які порушені авторські права позивача, зокрема визначає такі твори: як вазони для квітів „ІНФОРМАЦІЯ_3", „ІНФОРМАЦІЯ_4", ІНФОРМАЦІЯ_5", ІНФОРМАЦІЯ_6", „ІНФОРМАЦІЯ_7", ІНФОРМАЦІЯ_8", забороною виготовлення вазонів „ІНФОРМАЦІЯ_9", ІНФОРМАЦІЯ_10", „ІНФОРМАЦІЯ_11", „ІНФОРМАЦІЯ_12", „ІНФОРМАЦІЯ_13, „ІНФОРМАЦІЯ_14". Також, з врахуванням того, що в судовому засіданні 20.04.16 р. при огляді доказів, у вигляді СД-диску, із зображенням зареєстрованих Державною службою інтелектуальної власності творів, авторські права на які належать ОСОБА_1, який є додатком до свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 32780 від 09.04.10 р., що надійшли за супровідним листом від Державної служби інтелектуальної власності України від 13.04.16 р. № 1-11/2965 та подані позивачем до матеріалів справи за клопотанням від 20.04.16 р. за вх.№ 10105/16, були відсутні зображення творів, що входять до збірки, позивач виклав прохання до суду при подальшому розгляді даної справи не враховувати та вилучити твір „ІНФОРМАЦІЯ_2".

Обгрнутовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем, здійснюється підприємницька діяльність в торгівлі виробами ландшафтного дизайну, має торговельний павільйон та встановлено, що в джерелах Інтернету та на торгових майданчиках відповідача здійснюється публічна демонстрація і публічний показ творів, що є похідними від творів які містяться в збірках творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1", „ІНФОРМАЦІЯ_2", виключні майнові авторські права на які належать позивачу відповідно до договорів про передачу авторських прав на твір (державна реєстрація - Рішення: реєстраційний № 2761 від 16.09.15 р., рішення: реєстраційний № 2762 від 16.09.15 р.). Зазначені твори є збіркою, яка містить частини, що можуть використовуватися самостійно, і які у відповідності до ст.9 ЗУ „Про авторське право та суміжні права", розглядаються як твір і охороняються відповідно до закону.

До творів, примірники яких відтворює відповідач належать: „ІНФОРМАЦІЯ_9", „ІНФОРМАЦІЯ_10", „ІНФОРМАЦІЯ_11", „ІНФОРМАЦІЯ_12", „ІНФОРМАЦІЯ_13", „ІНФОРМАЦІЯ_14" на які ні позивач ні попередній власник авторського права на твір не надавали дозвіл на його використання відповідачем, у зв'язку з чим зазначені дії відповідача є порушенням майнових авторських прав на твір, передбачених ст.15 ЗУ „Про авторське право і суміжні права". Наразі, відтворення відповідачем вазонів „ІНФОРМАЦІЯ_9" , „ІНФОРМАЦІЯ_10", „ІНФОРМАЦІЯ_11", „ІНФОРМАЦІЯ_12", „ІНФОРМАЦІЯ_13", „ІНФОРМАЦІЯ_14" у будь-якій кількості примірників, визнається порушенням авторського права на твір у відповідності до абз.а) ст.50 ЗУ „Про авторське право і суміжні права".

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про припинення провадження у справі позивач в своїх поясненнях від 31.03.16 р. за вх.№ 8162/16 зазначає, що згідно п.1.3. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.12 р. № 12 господарським судам підвідомчі справи у спорах, пов'язаних з використанням у господарському обороті об'єктів інтелектуальної власності, коли склад учасників спору відповідає приписам ст.1 ГПК України. До кола підвідомчих господарському суду спорів слід відносити й спори, пов'язані з визнанням недійсних документів, які засвідчують право на об'єкти інтелектуальної власності (свідоцтва, патенти), стосуються питань права власності на відповідні об'єкти і за своїм характером є цивільно-правовими чи господарсько-правовими й не належать до числа публічно-правових спорів. Звідси, так як позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, здійснює господарську діяльність в галузі торгівлі (коди КВЕД 46.18;46.90;47.99) і за умови набуття авторських прав на твір як фізична особа, однак у відповідності до положень ст.320 ЦК України використовує ці права для здійснення підприємницької діяльності, тому вважає правомірним звернення до суду з даним позовом про захист своїх авторських прав.

Судом не задоволено клопотання позивача в порядку ст.38 ГПК України про витребування доказів від 31.03.16 р. за вх.№ 2-1655/16, в обґрунтування якого позивач зазначив необхідність отримання від реєстратора доменних імен інформації про особу, якій належать права на доменні імена, що необхідно для з'ясування всіх обставин справи які мають значення для її розгляду та з'ясування інших порушників прав позивача, оскільки заявником не обгрунтовано суду відповідно до п.4) ч.2 ст.38 ГПК України обставини, які може підтвердити цей доказ та з огляду на приписи ст.33 ГПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та положення цього Кодексу, якими не віднесено до компетенції суду збирання доказів в підтвердження будь-яких позицій сторін та з'ясування інших порушників прав сторін.

Відповідач, заявлений позивачем позов не визнає, подав до суду відзив на позов від 31.03.16 р. за вх.№ 8172/16, в якому вказує, що відповідно до наданих позивачем матеріалів є очевидним, що набуття ОСОБА_1 авторського права на збірки не надає йому авторського права на частини збірки - фотографії вазонів, що містяться в зазначених збірках, адже вказані фотографії (включаючи їх графічні візуальні характеристики) не містять будь-яких даних щодо його автора, так як не підписані автором, не містять знаку охорони авторського права, передбаченого ч.3 ст.11 ЗУ „Про авторське право та суміжні права", реєстрація авторського права також не здійснювалась. Правова охорона поширюється на збірку як форму вираження, проте не поширює свою дію на покладені в основу зображених в ній ідей щодо продукції. При цьому, візуальні характеристики вазонів, які зафіксовані на фотографіях в збірках, в цілому відповідають зовнішньому вигляду, наприклад, античних вазонів та урн, а також великій кількості продукції, що на момент укладення збірок знаходились у цивільному обороті, в тому числі з наданням статусу правової допомоги. Всі фотографії, які позивач позіціонує як частини твору створені з використанням стандартних декоративних прийомів та традиційних методів стилізації характерних сфері виробництва аналогічної продукції. Тобто самі зображення вазонів (не фотографії), використанні у збірках, не є унікальними, оскільки не мають в собі ознак творчої новизни, оригінальності та неповторності, а відповідно, і не є суб'єктом авторського права позивача.

В свою чергу, як зазнає відповідач, у ТОВ „Камбіо" виникло авторське право на результати творчої діяльності - креслення, малюнки, розрахунки та візуалізацію творів - вуличних вазонів, що були розроблені співробітниками ТОВ „Камбіо" в процесі господарської діяльності.

В підтвердження своєї позиції щодо відсутності ознак творів у вазонах для квітів „ІНФОРМАЦІЯ_3", „ІНФОРМАЦІЯ_4", „ІНФОРМАЦІЯ_5", „ІНФОРМАЦІЯ_6", „ІНФОРМАЦІЯ_7", „ІНФОРМАЦІЯ_8" зі збірок „ІНФОРМАЦІЯ_1", „ІНФОРМАЦІЯ_2" відповідач подав до суду висновок № 3 експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності від 11.04.16 р. судового експерта ЄліфероваО.Б. зробленого відповідно до листа від 28.03.16 р. представника ТОВ „Камбіо" адвоката Гончаренко О.В.

Також, 22.03.16 р. відповідач заявив клопотання за вх.№ 2-1508/16 про припинення провадження у справі, де відзначає, що при визначенні судової юрисдикції інших категорій справ щодо захисту авторського права або суміжних прав, суд, зобов'язаний виходити з положень ст.ст. 3, 15 ЦПК України та ст.ст. 1, 12 ГПК України, які передбачають зокрема те, що в порядку цивільного судочинства підлягає вирішенню спір за участю фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності, якщо цей спір виник не у зв'язку із здійсненням нею господарської діяльності. Наявність у автора статусу суб'єкта підприємницької діяльності не змінює підвідомчості справи у спорі про захист прав інтелектуальної власності та відновлення порушених прав.

Враховуючи те, що позивач не надав суду документи, які б підтверджували використання авторських прав на твори в Збірках творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1", „ІНФОРМАЦІЯ_2" у своїй підприємницькій діяльності та що спір виник саме у зв'язку із здійсненням такої діяльності, відповідач вважає, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах, його вирішення належить до компетенції судів загальної юрисдикції.

Клопотання відповідача від 31.03.16 р. за вх.№ 2-1656/16 про витребування від Державної служби інтелектуальної власності України копій матеріалів заявки, що стали підставою видачі свідоцтв на реєстрацію авторського права від 31.03.09 р. НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 09.04.10 р. судом було задоволено ухвалою від 31.03.16 р.

20.04.16 р. відповідачем заявлено клопотання про розподіл судових витрат за вх.№ 10154/16 в якому заявлено до суду прохання, у разі відмови у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1до ТОВ „Камбіо" відшкодувати товариству здійсненні судові витрати, пов'язанні з розглядом даної справи, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 10 000грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 13 000 грн.

Судом задовольнялись численні клопотання сторін про ознайомлення з матеріалами справи та про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, пояснень.

Так, в процесі розгляду справи, з врахуванням пояснення позивача від 20.04.16 р. за вх.№ 10148/16 щодо виключення з предмету доказування твір Збірка творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_2", судом було встановлено, що 31.03.09 р. Державним департаментом інтелектуальної власності було зареєстровано за ТОВ компанія „Инбуд" авторські майнові права та видано свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1 на Збірку творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1". Подалі 12.10.13 р. між ТОВ „Инстрой" та ОСОБА_1 був укладений авторський договір про передачу виключних майнових авторських прав на твір, яким відповідно до п.1.1 договору є Збірка творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1", свідоцтво про державну реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_1, дата реєстрації 31.03.09 р. Рішенням про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, Державна служба інтелектуальної власності України зареєструвала авторський договір від 12.10.13 р. про передачу (відчуження) майнових прав, відповідно до якого майнові права на твір Збірка творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1" передаються від ТОВ „Инстрой" ОСОБА_1, саме як фізичній особі.

Наразі, в підтвердження використання ОСОБА_1 творів, зазначених у позовній заяві, при здійсненні підприємницької діяльності з посиланням на положення абз.7) ч.1, п.2 ст.441 ЦК України, п.8) ч.3 ст.15 Закону України „Про авторське право і суміжні права", з огляду на те що підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1, позивача у даній справі, пов'язана саме з торгівельною діяльністю, та відповідно і використання твору, шляхом першої продажі примірників творів, позивач подав суду видаткові накладні № РН-000012 від 12.11.14 р., № РН-000010 від 12.11.14 р., рахунки-фактури № СФ-000012 від 12.11.14 р.,№ СФ-000010 від 12.11.14 р., банківські виписки від 14.11.14 р., від 25.12.14 р.

Однак, як вбачається із матеріалів справи реєстрація за ОСОБА_1 майнових авторських прав на твір Збірка творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1" відбулась згідно рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 16.09.15 р. за реєстраційним № 2761, отже станом на дату продажу ФОП ОСОБА_1, а саме 12.11.14 р. ОСМД „Отрада" вазонів „ІНФОРМАЦІЯ_6", „ІНФОРМАЦІЯ_15", „ІНФОРМАЦІЯ_16", „ІНФОРМАЦІЯ_17", „ІНФОРМАЦІЯ_18" у ОСОБА_1 була відсутня реєстрація майнових прав на Збірку творів ужиткового мистецтва. Разом з цим, подані позивачем докази продажу вазонів для квітів містять лише один вазон для квітів „ІНФОРМАЦІЯ_6", захист майнових авторських прав на який заявлений позивачем в даному позові, у зв'язку з чим подані позивачем вищезазначені первинні документи взагалі не доводять позицію позивача щодо використання майнових авторських прав фізичної особи ОСОБА_1 у своїй підприємницькій діяльності саме ФОП ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.50 Цивільного кодексу України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

Положення ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України передбачають, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За положеннями ч.1 ст.128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначене, так як позивачем не доведено суду використання майнових авторських прав на Збірник творів ужиткового мистецтва „ІНФОРМАЦІЯ_1" у своїй підприємницькій діяльності, даний спір не підлягає розгляду в порядку господарсько судочинства, а відповідно до цього згідно п.1) ч.1 ст.80 ГПК України, яким передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, господарський суд припиняє провадження у справі № 916/281/16.

Сплачений позивачем судовий збір за розгляд судом даного спору відповідно до ст.49 ГПК України відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягає.

Судом не задоволено клопотання відповідача про розподіл судових витрат згідно ст.ст.44,48,49 ГПК України, оскільки заявником не подано додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 24.11.2014р., де конкретизовано, як то передбачено умовами договору, вид, зміст та обсяг правової допомоги за конкретним дорученням клієнта, не подано ордеру, акт про надання правової допомоги за представлення інтересів у даній справі (п.п.1.1., 2.2. договору №53/14 від 24.11.2014р.).

Крім того, платіжне доручення від №5355 від 19.04.2016р., подане відповідачем в підтвердження оплати товариством послуг адвоката містить призначення платежу як „за правову допомогу згідно дог. №53/14 від 24.11.2015р.", тоді як відповідачем в підтвердження існування представницьких взаємовідносин між ТОВ „Камбіо" та АО „Альтерра" подано договір №53/14 від 24.11.2014р. Довідка ТОВ „Камбіо" від 20.04.2016р. №289 щодо помилкового відзначення в платіжному дорученні №5355 від 19.04.2016р. як призначення платежу по договору від 24.11.2015р. не є допустимим та належним доказом, оскільки виправлення недоліків платіжного документа має провадитись відповідно до законодавства, яким врегульовано здійснення діяльності банківськими установами.

Крім того, подання таких документів є передумовою покладення витрат на адвоката на іншу сторону спору, як то передбачено п.6.3. Постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", де визначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Заявлені відповідачем до відшкодування витрати на проведення експертизи також судом не задовольняються, оскільки у справі не проводилось судової експертизи, призначеної саме судом, а збирання доказів та їх надання суду стороною, в тому числі і висновків експертиз, проведених за ініціативою сторони, не є в розумінні ст.48 ГПК України саме такими витратами, що є обов'язковими до відшкодування за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 44, 49 п.1) ч.1 ст. 80 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі № 916/281/16.

Суддя І.А. Малярчук