РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016Справа №910/4116/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія

«ІНГО Україна»

про стягнення 2 756,70 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Герасименко Р.І. - по дов. № ГН-23-Ю/2016 від 04.01.2016

від відповідача Волобоєва Т.В. - по дов. № 114 від 17.02.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» 2 756,70 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-04 від 05.02.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8794399), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 порушено провадження у справі № 910/4116/16 та призначено справу до розгляду на 29.03.2016.

Позивач в судове засідання 29.03.2016 не з'явився.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 29.03.2016 відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на наступне. 03.10.2014 відповідач отримав від позивача регресну вимогу № 4324 від 01.10.2014 на суму 3 267,42 грн. Відповідачем було розглянуто надані позивачем документи та 05.12.2014 на підставі страхового акту № 121541 від 13.11.2014 та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 3 267,42 грн., що підтверджується позивачем в позовній заяві. Однак, 27.04.205 на адресу відповідача в доповнення до попередньої вимоги надійшла регресна вимога № 1876 від 24.04.2015 на суму 2 756,70 грн. Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.09.2014 здійснено ремонтні роботи автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 на загальну суму 3 267,42 грн. В акті зазначено, що роботи здійснено вчасно, в повному обсязі та претензії щодо якості робіт відсутні. Страхувальник ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до позивача про доплату страхового відшкодування по події від 02.09.2014, у зв'язку з прихованим пошкодженням передньої правої фари, додавши рахунок ПП ОСОБА_5 на суму 3 812,40 грн. Позивачем 29.10.2014 складено доповнення № 1 до страхового акту № 3822-02 від 19.09.2014, про виплату страхового відшкодування в сумі 2 756,70 грн. Згідно з платіжним дорученням № 12293 від 30.10.2014 позивач перерахував кошти в сумі 2 756,70 грн. на р/р ПП ОСОБА_5 З поданого акту виконаних робіт № 8-2014 від 17.10.2014 ПП ОСОБА_5 не зазначено, які ремонті роботи були проведені по відновленню автомобіля MG 6, д/н НОМЕР_1. Крім того, сума зазначена в акті менша ніж сума, на яку було виставлено рахунок. Отже, виникають сумніви, які саме роботи були проведені та чи відносяться вони до даної ДТП. Відповідач вважає, що здійснивши виплату страхового відшкодування в розмірі 3 267,42 грн. повністю виконав свої зобов'язання перед позивачем за даним ДТП та немає жодних підстав для здійснення додаткової виплати страхового відшкодування в розмірі 2 756,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/4116/16 від 29.03.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням позивачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 11.03.2016, розгляд справи був відкладений на 07.04.2016.

Позивач в судовому засіданні 07.04.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 07.04.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 07.04.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2014 у справі № 203/5916/14-п вбачається, що ОСОБА_3 02.09.2014 о 17 годині 40 хвилин керуючи транспортним засобом ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 рухався по вул. Артема у м. Дніпропетровськ де в районі будинку № 2, заливши всій транспортний засіб та не вживши всіх заходів щодо не допустити його самовільного руху, внаслідок чого автомобіль розпочав самовільний рух та скоїв наїзд на стоячий автомобіль MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1. Своїми діями ОСОБА_3, порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху спричинивши пошкодження зазначеним транспортним засобом.

Даною постановою ОСОБА_3 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1.

Пошкоджений автомобіль застрахований ОСОБА_6 (страхувальником) у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 1-04 від 05.02.2014.

Відповідно до звіту № 623043 від 17.09.2014 розмір збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 складає 3 267,42 грн.

Згідно рахунку-фактури № АМ11604 від 03.09.2014, виставленого ТОВ «Фірма «Алмах Мотор, Лтд» до якого звернувся страхувальник - ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту, пошкодженого при ДТП автомобіля марки MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 складає 3 267,42 грн.

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України та ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Позивачем було складено страховий акт № 3822-02 від 19.09.2014 згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 3 267,42 грн.

На виконання вимог договору страхування, 22.09.2014 позивач сплатив на користь ТОВ «Фірма «Алмах Мотор, Лтд» вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 3 267,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10705.

29.09.2014 між ТОВ «Фірма «Алмах Мотор, Лтд» (виконавець) та ОСОБА_6 (замовник) складено акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого останнім прийнято проведені ремонті роботи автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 на суму 3 267,42 грн.

Цивільна відповідальність транспортного засобу ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2, застрахована у Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8794399.

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу № 4324 від 01.10.2014 про виплату страхового відшкодування в розмірі 3 267,42 грн.

Відповідачем було розглянуто документи позивача та 05.12.2014 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 3 267,42 грн., що підтверджується позивачем в позовній заяві.

29.10.2014 позивачем складено доповнення № 1 до страхового акту № 3822-02 від 19.09.2014 про виплату страхового відшкодування в сумі 2 756,70 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 12293 від 30.10.2014 позивач перерахував кошти в сумі 2 756,70 грн. на р/р ПП ОСОБА_5 (згідно заяви страхувальника від 17.10.2014).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги щодо виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 756,70 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

17.10.2014 Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 виданий рахунок № 116 на оплату вартості ремонтних робіт автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 (фара та ремонтні роботи) на суму 3 812,40 грн.

17.10.2014 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та страхувальником ОСОБА_4 складено акт про виконання ремонтних робіт № 8-2014 автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 на суму 2 756,70 грн.

17.10.2014 страхувальник ОСОБА_6 звернувся до позивача із заявою про доплату страхового відшкодування за подією, що сталась 02.09.2014, у зв'язку з прихованим пошкодженням передньої правої фари згідно рахунку № 116 від 17.10.2014.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 16.1.2 договору № 1-04 від 05.02.2014 страхове відшкодування виплачується тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку, страхове відшкодування може бути виплачене частинами у декілька етапів, якщо у страховика є на те обґрунтовані причини. У цьому разі наступні виплати страхового відшкодування здійснюються на підставі доповнень до страхового акту.

У доповненні № 1 від 29.09.2014 до страхового акту № 3822-02 від 19.09.2014 зазначено, що кваліфікація події як страховий випадок здійснювалась на підставі звіту ПАТ «СК «ВУСО» № 623043 від 17.09.2014 та договору № 1-04 від 05.02.2014 та прийнято рішення що виплаті підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 6 024,12 грн., проте враховуючи раніше здійснену оплату в сумі 3 267,42 грн. виплаті підлягає сума в розмірі 2 756,70 грн.

Однак, сума страхового відшкодування відповідно до зазначеного звіту № 623043 від 17.09.2014 складає лише 3 267,42 грн.

Позивачем акту, за участю позивача та страхувальника, який би свідчив про факт здійснення огляду та фіксації прихованого пошкодження передньої правої фари автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 не подано.

З поданого позивачем акту виконаних робіт № 8-2014 від 17.10.2014 взагалі не вбачається, які саме ремонті роботи були проведені по відновленню автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем не доведено, що мало місце приховане пошкодження передньої правої фари автомобіля MG 6 Hatchback, державний номер НОМЕР_1 та не доведено розмір збитку внаслідок цього пошкодження.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.04.2016.

СуддяВ.В.Сівакова