КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа№ 910/18353/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Лисенко М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Пасічник К.Ю. (дов. № 220/818/Д від 30.12.2015);

від відповідача: Мединський М.М. (дов. б/н від 22.02.2016);

Ханович К.В. (дов. № б/н від 23.03.2016);

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: Маєвський С.В. (дов. б/н; від 01.02.2016);

від третьої особи 3: не з'явився;

від третьої особи 4: не з'явився;

від прокуратури: Пантюхов О.В. (посв. № 032439; від 11.03.2015)

розглянувши апеляційну скаргу першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015

у справі № 910/18353/15 (головуючий суддя Андреїшина І.О., суддя Головатюк С.В., суддя Ковтун С.А.)

за позовом Міністерства оборони України

до публічного акціонерного товариства "Дельта банк"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Кабінет міністрів України;

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Укрконверсбуд";

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву,

третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Бізнес Консалт"

за участю військової прокуратури Центрального регіону України

про визнання права власності, вилучення та передачу в управління об'єктів нерухомості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/18353/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Військова прокуратура Центрального регіону України звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, також судом першої інстанції не досліджено у повній мірі всі обставини справи та не надано належної оцінки існуючим доказам, у зв'язку з чим просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/18353/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2007 у справі № 30/156 була укладена з порушенням інтересів держави в особі Міністерства оборони України, Кабінету Міністрів України, що призвело до того, що нерухоме майно вибуло з власності держави поза її волею, що не враховано судом першої інстанції, і в результаті чого останнім невірно застосовано норми ст. 658 ЦК України. Також апелянт, посилаючись на ст. 388 ЦК України, зазначає, що вказана вище ухвала не перешкоджає задоволенню позовних вимог власника (МОУ) про витребування майна, крім того, твердження суду щодо визнання публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» добросовісним набувачем є передчасним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

22.02.2016 третьою особою 2 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду подано письмові пояснення, в яких ДП «Укрконверсбуд» підтримує вищезазначену апеляційну скаргу та не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважаючи його таким, яке прийняте за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

14.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі 910/18353/15 є законним та обгрунтованим.

У судовому засіданні 14.03.2016 представниками позивача, відповідача, третьої особи та прокурора у справі заявлено клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів в порядку ст. 69 ГПК України, яке судом задоволено.

30.03.2016 представником позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду подано письмові пояснення по справі, у яких Міністерство оборони України вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним при неповному з'ясуванні обставин, що мають істотне значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню на думку позивача.

У судових засіданнях представники позивача, третьої особи 2 та прокурор у справі підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, представники третіх осіб 1, 3, 4 в судові засідання не з'являлися, про причини неявки суд не повідомляли, хоча про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограми від 31.03.2016, повідомлення про вручення поштового відправлення третім особам 1, 3, та повернення направленої третій особі 4 кореспонденції.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що третя особа 4 також повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, а отже наявні підстави щодо можливості розгляду справи за відсутності її представників.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено господарським судом міста Києва та підтверджується матеріалами справи, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.09.2000 № 377-р прийнято пропозицію Міністерства оборони України та Національного координаційного центру соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, погоджену з Міністерством економіки України, Міністерством фінансів України, Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України та Державним комітетом статистики України, щодо передачі частини будівлі № 20, загальною площею 1500,00 кв. м., військового містечка № 116 у м. Києві по вул. Мельникова в оперативне управління Національному координаційному центру соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку .

Указом Президента України від 19.01.2002 № 49/2002 визначено, що правонаступником ліквідованого Національного координаційного центру соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку є Національний координаційний центр адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, та конверсії колишніх військових об'єктів.

Наказом Національного координаційного центру адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, та конверсії колишніх військових об'єктів від 27.01.2005 № 2 за ДП "Укрконверсбуд" закріплено на праві повного господарського відання для утворення та поповнення їх уставного фонду наступні частини лівого крила чотириповерхової будівлі № 20 військового містечка № 116 (м. Київ): перший та другий поверхи.

Національний координаційний центр адаптації військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, та конверсії колишніх військових об'єктів ліквідовано, а здійснення його повноважень та виконання зобов'язань покладено на Міністерство оборони України 07.03.2005 Указом Президента України № 443/2005, на виконання якого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.08.2005 № 365-р цілісні майнові комплекси державних підприємств передано в управління до Міністерства оборони України,в тому числі, частина будівлі № 20, загальною площею 1 500,00 кв.м., військового містечка № 116 у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2007 у справі №30/156 за позовом ТОВ "Інтернешнл Бізнес Консалт" до ДП "Укрконверсбуд" про стягнення 4 276 439,81 грн., затверджено мирову угоду, у якій зазначено, що ДП "Укрконверсбуд" в рахунок погашення заборгованості передає у власність ТОВ "Інтернешнл Бізнес Консалт" нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м., а саме: 46/100 частин від нежилих приміщень в будинку площею 2 582,40 кв.м., в тому числі приміщення з № 1 по № 35 групи приміщень № 1 першого поверху, приміщень з № 1 по № 28 групи приміщень № 2 другого поверху, приміщення № 2 групи приміщень № 5 мезоніну; право власності ТОВ "Інтернешнл Бізнес Консалт" на зазначене нерухоме майно виникає після затвердження господарським судом міста Києва та реєстрації у порядку, встановленому чинним законодавством України, цієї мирової угоди, відповідно до якої згідно акту-передачі нерухомого майна відбулась передача останнього, договірна вартість якого складає 4 044 640,00 грн. (чотири мільйони сорок чотири тисячі шістсот сорок гривень), в тому числі ПДВ (п.п. 2, 3, 4 мирової угоди).

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 24.12.2007, власником нежитлових приміщень у АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м. став громадянин ОСОБА_10, який в подальшому продав вказані приміщення громадянину ОСОБА_11 (за договором купівлі-продажу від 16.11.2010, знаходиться в матеріалах справи).

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 10.10.2012 у справі № 22-2690/14517/12за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності вирішено звернути стягнення в рахунок погашення частини заборгованості ТОВ "Уксільгосппродукт" перед ПАТ "Дельта Банк" на загальну суму 10 519 273, 00 грн. на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Дельта Банк" права власності на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення (в літері Б), загальною площею 1189,60 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 5399-П, до складу яких входять: приміщення з № 1 по № 35 (група приміщень № 1 І-го поверху) площею 555, 00 кв.м; приміщення з № 1 по № 28 (група приміщень № 2 ІІ поверху) площею 599 кв.м.; приміщення № 2 (група приміщень № 5 мезоніну) площею 35,00 кв.м.

Таким чином, на сьогоднішній день власником зазначених приміщень є публічне акціонерне товариство "Дельта-Банк" (відповідач).

Прокуратура та позивач вважаючи, що у результаті застосування ДП "Укрконверсбуд" та ТОВ "Інтернешнл Бізнес Консалт" незаконного привласнення майна та протиправної завуальованої схеми його реалізації, із власності держави поза її волею вибуло державне майно, а саме - нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м., що стало підставою для звернення заступника військового прокурора Центрального регіону України до господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання за державою в особі Міністерства оборони України права власності на об'єкти нерухомості військового містечка № 116 (АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м.), а саме: 46/100 частин від нежилих приміщень в будинку площею 2 582, 40 кв.м., в тому числі приміщення з № 1 по № 35 групи приміщень № 1 першого поверху, приміщень з № 1 по № 28 групи приміщень № 2 другого поверху приміщення № 2 групи приміщень № 5 мезоніну; вилучення у публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та передання в управління державному підприємству МО України "Укрконверсбуд" об'єкти нерухомості військового містечка № 116 (АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м.), а саме: 46/100 частин від нежилих приміщень в будинку площею 2 582, 40 кв.м., в тому числі приміщення з № 1 по № 35 групи приміщень № 1 першого поверху, приміщень з № 1 по № 28 групи приміщень № 2 другого поверху приміщення № 2 групи приміщень № 5 мезоніну (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У ст. 388 Цивільного кодексу України зазначено: якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Можливість витребування майна, придбаного за відплатним договором, з чужого незаконного володіння закон ставить у залежність насамперед від того, є володілець майна добросовісним чи недобросовісним його набувачем.

Як було встановлено господарським судом міста Києва та підтверджується матеріалами справи, відчуження спірного майна і вибуття його з державної власності відбулося на підставі ухвали господарського суду міста Києва від 28.04.2007 у справі №30/156, якою було затверджено мирову угоду, зі змісту якої вбачається, що ДП "Укрконверсбуд" в рахунок погашення заборгованості передає у власність ТОВ "Інтернешнл Бізнес Консалт" нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м., а саме: 46/100 частин від нежилих приміщень в будинку площею 2 582,40 кв.м., в тому числі приміщення з № 1 по № 35 групи приміщень № 1 першого поверху, приміщень з № 1 по № 28 групи приміщень № 2 другого поверху, приміщення № 2 групи приміщень № 5 мезоніну.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2007 року у справі №30/156 за позовом ТОВ "Інтернешнл Бізнес Консалт" до ДП "Укрконверсбуд" про затвердження мирової угоди є чинною, що було підтверджено сторонами у судовому засіданні 30.03.2016.

У подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 24.12.2007, власником нежитлових приміщень у АДРЕСА_1, літера Б, загальною площею 1 189,6 кв.м. став громадянин ОСОБА_10, який продав вказане майно громадянину ОСОБА_11 (договір купівлі-продажу від 16.11.2010, знаходиться в матеріалах справи).

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 10.10.2012 у справі № 22-2690/14517/12 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності вирішено звернути стягнення в рахунок погашення частини заборгованості ТОВ "Уксільгосппродукт" перед ПАТ "Дельта Банк" на загальну суму 10 519 273, 00 грн. на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ "Дельта Банк" права власності на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення (в літері Б), загальною площею 1189,60 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 5399-П, до складу яких входять: приміщення з № 1 по № 35 (група приміщень № 1 І-го поверху) площею 555, 00 кв.м; приміщення з № 1 по № 28 (група приміщень № 2 ІІ поверху) площею 599 кв.м.; приміщення № 2 (група приміщень № 5 мезоніну) площею 35,00 кв.м.

Враховуючи наведене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду міста Києва стосовно відсутності підстав вважати доведеним факт щодо незаконності придбання товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернешнл Бізнес Консалт" спірного майна, також у зв'язку з тим, що у матеріалах справи відсутні докази скасування ухвали господарського суду міста Києва від 28.04.2007 у справі №30/156, у суду першої інстанції були відсутні підстави задовольняти позовні вимоги про визнання права власності за державою на це майно. Таким чином, угода, за якою вибувало майно з державної власності, була затверджена судом, і належних доказів незаконності вибуття спірного майна з державної власності на даний час суду не надано.

Таким чином, місцевий суд за наявності визначених законом підстав дійшов правомірного висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Також вищевикладеним спростовуються доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм ст.ст. 388, 658 ЦК України.

Решта доводів сторін не підтверджуються наявними у справі доказами і висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, дав правову оцінку доказам, наданими представниками сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень та з врахуванням визначених законом підстав вірно вирішив спір, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У той же час, доводи скаржника не підтверджені належними та допустимими доказами та зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

За вказаних обставин суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Зважаючи на те, що при прийняті апеляційної скарги першого заступника військового прокурора Центрального регіону України було задоволено клопотання про відстрочку сплати судового збору до постановлення рішення по справі, з апелянта підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/18353/15 розмірі 2 679,60 грн.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101- 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/18353/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/18353/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Військової прокуратури Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 679,60 грн.

4. Справу № 910/18353/15 повернути до господарського суду міста Києва.

5. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич