У Х В А Л А

22.04.2016Справа № 910/13862/15

За скаргою: публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

на: дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/13862/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБІЗНЕСКОНСАЛТ";

до відповідача-1: публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА";

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНІ АВТОМАТИЗОВАНІ СИСТЕМИ";

про: стягнення 1.033.270,08 дол. США, що еквівалентно 21.956 989,20 грн.

Суддя: Балац С.В.

Представники:

позивача: Мельниченко О.В. за довіреністю б/н від 11.01.2016 р.;

відповідача-1: Сєров Є.І. за довіреністю № 10-896/д від 09.12.2015 р.;

відповідача-2: не з'явилися;

від ДВС: Медведєв О.В. за довіреністю № 20-22/707 від 30.12.2015 р.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБІЗНЕСКОНСАЛТ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" та товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНІ АВТОМАТИЗОВАНІ СИСТЕМИ" про стягнення 1.033.270,08 дол. США, що еквівалентно 21.956 989,20 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/13862/15 в задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2015 по справі № 910/13862/15 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 998.634,84 дол. США, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 21.008.490 (двадцять один мільйон вісім тисяч чотириста дев'яносто) грн. 35 коп. заборгованості і стягнення із відповідачів солідарно 10.000 доларів, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 212.500 (двісті дванадцяти тисячам п'ятистам) грн. 00 коп. заборгованості та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволено, а в решті рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2015 по справі № 910/13862/15 залишено без змін.

Господарським судом міста Києва, на виконання постанови апеляційного суду від 29.10.2015, видано три накази від 06.11.2015 № 910/13862/15 про примусове виконання вказаної постанови.

Постановою Вищого господарського суду від 18.02.2016 у справі № 910/13862/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 у справі № 910/13862/15 змінено.

Господарським судом міста Києва, на виконання постанови Вищого господарського суду від 18.02.2016, видано три накази від 25.02.2016 № 910/13862/15 про примусове виконання вказаної постанови.

До господарського суду надійшла скарга публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (далі - боржник/скаржник) на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Згідно поданої боржником скарги, останній просить суд визнати протиправними та скасувати постанови ВП № 50366945 від 10.03.2016 про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" виконавчого збору у розмірі 1.418.362, 99 грн. та про арешт коштів боржника на суму 1.418.362, 99 грн.

24.03.2016 до господарського суду міста Києва надійшов запит Вищого господарського суду України щодо направлення матеріалів справи № 910/13862/15 до суду касаційної інстанції, у зв'язку із надходженням до суду заяв публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" та необхідністю їх розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.03.2016 прийнято означену скаргу публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА", провадження у справі № 910/13862/15 з розгляду скарги публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 50366945 від 10.03.2016 про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" виконавчого збору у розмірі 1.418.362, 99 грн. та про арешт коштів боржника на суму 1.418.362, 99 грн. зупинено до повернення матеріалів справи з Вищого господарського суду України до господарського суду міста Києва.

До господарського суду міста Києва повернулися матеріали справи № 910/13862/15 з Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2016 провадження у справі № 910/13862/15 з розгляду скарги публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 50366945 від 10.03.2016 про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" виконавчого збору у розмірі 1.418.362, 99 грн. та про арешт коштів боржника на суму 1.418.362, 99 грн. поновлено, розгляд скарги призначено на 22.04.2016.

В судовому засіданні 22.04.2016 представник скаржника підтримав скаргу на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 50366945 від 10.03.2016 про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" виконавчого збору у розмірі 1.418.362, 99 грн. та про арешт коштів боржника на суму 1.418.362, 99 грн.

Представники позивача та ДВС заперечили в судовому засіданні 22.04.2016 проти задоволення скарги публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА".

Скарга публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" мотивована наступним.

Згідно з постановою від 02.03.2016 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. було відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 910/13862/15, виданого господарським судом міста Києва 25.02.2016, про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРБІЗНЕСКОНСАЛТ" 14.183.629, 97 грн.

Окрім цього, 10.03.2016 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" виконавчого збору у даному виконавчому провадженні у розмірі 1.418.362, 99 грн. Також, 10.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника в сумі 1.418.362, 99 грн.

На думку скаржника саме ці постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Розглянувши в судовому засіданні скаргу публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку залишити дану скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому, відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачу або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Також, згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Згідно з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

В даному випадку на розгляд суду передано вимоги про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та арешт коштів боржника ВП № 50366945 від 10.13.2016 р.

Розглядаючи зазначені вимоги, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно зі ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом встановлено, що боржник не виконав в добровільному порядку у строк встановлений державним виконавцем рішення суду, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та арешт коштів боржника ВП № 50366945 від 10.13.2016 р.

Враховуючи викладене вище, скарга публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 50366945 від 10.03.2016 про стягнення з публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" виконавчого збору у розмірі 1.418.362, 99 грн. та про арешт коштів боржника на суму 1.418.362, 99 грн. залишити без задоволення.

Суддя С.В. Балац