ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 рокуСправа № 912/1191/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1191/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт", м. Миронівка, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКБ 27", м. Олександрія, Кіровоградська область

про стягнення 50147,57 грн,

за участю представника позивача - ОСОБА_1, довіреність №17 від 02.01.2016.

Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт" (надалі - ПАТ "Миронівський продукт" звернулось до господарського суду з позовною заявою № 257 від 15.03.2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СКБ 27" (надалі - ТОВ "СКБ 27") - 50147,57 грн заборгованості, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані невиконання відповідачем зобов'язань по поставці товару згідно договору поставки №2912 від 16.07.2012.

Ухвалою від 28.03.2016 господарським судом подану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/1191/16; справу призначено до розгляду в судовому засіданні 19.04.2016.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 81). Проте, відзив на позов чи буді-які інші письмові пояснення останнім до матеріалів справи не надано.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи відсутність будь-яких обґрунтованих клопотань з боку відповідача, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, що наведені в обґрунтування підстав позову, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 16.07.2012 укладено договір поставки №2912 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1. якого ТОВ "СКБ 27" (далі - Постачальник, відповідач) зобов'язався передати у межах договірної ціни, в порядку та на умовах, визначених цим договором, згідно затверджених Покупцем параметрів, поставити та передати у власність ПАТ "Миронівський хлібопродукт" в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт" (далі - Покупець, позивач) конвеєр шнековий КС 70.4 та конвеєр шнековий КС70.4.3 (далі - Товар), а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити такий товар (а.с 9-13).

Найменування товару, його характеристики, кількість, одиниці виміру, ціна за одиницю, загальна вартість товару за Договором, зазначеного в пункті 1.1. договору, вказується у відповідній узгодженій та підписаній сторонами Специфікації (Додатку №1 до договору), яка є невід'ємною частиною цього договору (пункт 1.2. Договору).

Загальний об'єм товару за договором узгоджується сторонами у Специфікації (пункт 3.1. Договору).

Згідно пункту 4.1. Договору сторони домовились, що поставка Товару здійснюється автотранспортом Постачальника на умовах СРТ (склад Покупця: об'єкт будівництва Покупця, м. Ладижин Вінницької області + 30 км в радіусі) у відповідності до правил "Інкотермс (у редакції 2000 року з урахуванням змін).

Строк поставки Товару складає 30 робочих днів з моменту отримання попередньої оплати на розрахунковий рахунок виробника (пункт 4.2. Договору).

Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в наступному порядку:

- кошти в сумі 98000,00 грн перераховуються в рахунок попередньої оплати протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання даного Договору;

- остаточний розрахунок протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту поставки всієї кількості Товару за Договором (пункти 6.1., 6.2., 6.2.1., 6.2.2. Договору).

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (пункт 11.1. Договору).

Даний Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Крім того, сторонами підписано Специфікацію № 1 від 16.01.2012 (а.с. 14), що є додатком до Договору, згідно якої сторонами погоджено найменування, ціну, кількість та вартість Товару.

Відповідно до умов вказаної вище Специфікації Постачальник зобов'язався поставити, а Покупець - прийняти та оплатити товар на загальну суму 143280,00 грн.

В силу положень статей 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України та статей 174, 193 Господарського кодексу України, договір є підставою виникнення зобов'язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положення статті 266 Господарського кодексу України визначають, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Строки і порядок поставки встановлюються сторонами в договорі (стаття 267 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Згідно положень Цивільного кодексу України про купівлю-продаж (статей 662-663, 689, 691-692), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк; покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений договором строк.

Отже, договір поставки є двостороннім та оплатним, за яким в однієї сторони існує обов'язок поставити товар, а в іншої - прийняти такий товар та оплатити його ціну.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторони домовились про попередню (авансову) оплату вартості товару.

Позивачем на виконання умов договору поставки №2912 від 16.07.2012 згідно платіжного доручення №5146014 від 16.08.2012 та згідно платіжного доручення №57776002 від 04.07.2013 перераховано на рахунок відповідача відповідно 98000,00 грн та 25000,00 грн (а.с. 20, 21), а всього 123000,00 грн.

Кошти перераховано на підставі виставлених відповідачем рахунків - фактур № СФ- 0000129 від 17.07.2015 та №СФ-0000004 від 11.06.2013 (а.с. 22, 23). Вказані платіжні доручення містять відмітку банку про перерахування коштів.

Однак, відповідачем поставлено товар лише на суму 62400,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00000 від 04.10.2013 (а.с.24).

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач свої зобов'язання виконав, перерахувавши відповідачу передоплату в сумі 98000,00 грн та 25000,00 грн.

Здійснена позивачем попередня оплата відповідає погодженим сторонами в Договорі у поставки умовам оплати Товару.

В свою чергу, відповідач зобов'язаний був поставити позивачеві обумовлений договором Товар та в установлені договором строки. Однак, вказаного відповідач не здійснив та Товар, що передбачений договором поставив не в повному обсязі, а лише на суму 62400,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №РН-00000 від 04.10.2013 (а.с.24).

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права слідує, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Вибір поведінки є правом покупця.

У пункті 8.4. Договору сторони передбачили, що в разі, якщо строк прострочки поставки Товару буде складати більш ніж 5 (п'ять) календарних днів Покупець має право вимагати негайного повернення суми передплати (авансу) та така сума підлягає поверненню Постачальником на рахунок Покупця протягом не більш ніж 3 (трьох) робочих днів починаючи від дня вимоги.

Позивачем на адресу відповідача направлялася претензія № 870 від 10.12.2015 (а.с.18) з вимогою повернення коштів в сумі 60600,00 грн., яка останнім була залишена без задоволення.

Оскільки позивач вважає, позовна давність, згідно статті 257 Цивільного кодексу України, на повернення частини сплаченого авансу в сумі 35600,00 грн сплила, вимога про стягнення попередньої оплати складає 25000,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поставки відповідачем товару за Договором або повернення суми попередньої оплати, позовні вимоги про стягнення авансового платежу в розмірі 25000,00 грн підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 19870,86 грн інфляційних втрат, 3287,67 грн - 5% річних та 1989,04 грн пені (розрахунок - а.с.1 5 -17).

Господарський суд враховує, що порушення продавцем обов'язку щодо передачі товару, який був попередньо оплачений, надає покупцеві право стягнути з продавця проценти за користування чужими грошовими коштами відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України.

Так, за приписами частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Частиною 2 статті 536 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Сторонами в пункті 8.5. Договору передбачено, що в разі прострочки виконання Постачальником своїх обов'язків з поставки Товару крім пені, згідно частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України в розмірі 5% річних від суми попередньої оплати, які нараховуються від дня здійснення передплати до дати фактичної поставки Товару або до дати повернення передплати (авансу).

З урахуванням викладеного, нарахування позивачем з 05.07.2013 по 19.02.2016 5% річних в сумі 3287,67 грн на підставі статті 536 Цивільного кодексу України, посилання на яку міститься у позові, відповідає вимогам законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, пунктом 8.4. Договору передбачено, що за кожен день прострочки повернення передплати (авансу) Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,3% від суми неповернутої передплати (авансу) за кожен день прострочки.

Посилаючись на вказаний вище пункт Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 1989,04 грн за період з 16.12.2015 по 19.02.2016.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу вимог статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з цим, частина 2 статті 343 Господарського кодексу України та Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" обмежує розмір пені, який може бути стягнутий з боржника за порушення грошового зобов'язання, подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Врахувавши вказані вище положення, позивачем, згідно наданого розрахунку (а.с. 17), незважаючи на встановлений у договорі спосіб обчислення пені, нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 16.12.2015 по 19.02.2016 в сумі 1989,04 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 1989,04 грн, господарський суд вважає вказаний розрахунок таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, господарський суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поряд з цим, господарський суд враховує положення пункту 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Суд зазначає, що стягнення попередньої оплати, перерахованої покупцем (позивачем) постачальнику (відповідачу) за договором поставки товару № 2912 від 16.07.2012 не є грошовим зобов'язанням в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, а тому вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму попередньої оплати не підлягає задоволенню (аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 3-30гс13).

Отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 25000,00 грн основного боргу, 3287,67 грн 5% річних та 1989,04 грн пені.

В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до вимог частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СКБ 27" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Будівельників, 40, ідентифікаційний код 35301155) на користь Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" (Київська область, м. Миронівка, вул. Елеваторна, 1, ідентифікаційний код 25412361) в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт" (місцезнаходження: 24326, Вінницька область, м. Ладижин, вул. Слобода, 141, поштова адреса: 24321, Вінницька область, м. Ладижин, вул. П.Кравчика, 9, ідентифікаційний код 36287158) - 30276,71 грн заборгованості: в тому числі: 25000,00 грн основного боргу, 3287,67 грн 5% річних, 1989,04 грн пені, а також 1378,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити відповідачу (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Будівельників, 40).

Повне рішення складено 25.04.2016.

Суддя О.Б. Шевчук