ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р.Справа № 922/936/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2", 04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5; код 34480657;

до відповідача - 1 публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", 61089, м. Харків, просп. Фрунзе, Б.3, код 05808853;

відповідача 2 товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод, 64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Свободи, 24, ;

про стягнення 131 738,19 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_3 (довіреність № 23-12/15-34 від 23.12.2015 р.);

відповідача 1 не зявився;

відповідача 2 не зявився.

В розпочатому 19.04.2016 року судовому засіданні представнику позивача роз'яснено права і обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача-1 публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" та до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод про стягнення солідарно заборгованості за договором фінансового лізингу № LС4113-09/10 від 24.09.2010 р. у розмірі 131 738,19 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в результаті порушення умов договору фінансового лізингу № LС4113-09/10 від 24.09.2010 р. та у відповідності до договору поруки № 4103-09/10 від 24.09.2010 р. у відповідачів перед позивачем виникли солідарні зобовязання по сплаті заборгованості у розмірі 131 738,19 грн. В якості правових підстав позивач посилається на ст. ст. 193,192 ГПК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 554, 559, 610, 626, 629 ЦК України, а також ст. ст. 1, 11, 16 ЗУ Про фінансовий лізинг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.03.2016 р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/936/16, розгляд якої призначено у судовому засіданні на 19.04.2016 р.

18 квітня 2016 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов супровідний лист (вх. № 12873) з додатковими документами, які судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Відповідач-1 явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов на виконання вимог ухвали про порушення провадження у даній справі суду не надав, про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, разом з тим, звернувся до суду з клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 12957 від 18.04.2016 р.), в якому просив суд відкласти розгляд справи у звязку з проведенням переговорів між сторонами щодо врегулювання спору та неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Відповідач-2 явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у даній справі суду не надав, про час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (вх. 008221) про вручення відповідау-2 ухвали господарського суду Харківської області від 29.03.2016 р. про порушення провадження у даній справі.

Представник позивача не підтвердив наявність між сторонами переговорів щодо врегулювання спору в добровільному порядку та залишив вирішення даного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на розсуд суду.

Вирішуючи клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, суд виходить з наступного. Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання), а також те, що відповідачем-1 не надано суду доказів щодо продовження переговорів між сторонами щодо врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди та неможливості забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи на іншу дату є необґрунтованим, тому відмовляє в його задоволенні.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість, яка утворилась у звязку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобовязань в результаті порушення умов договору фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. та у відповідності до договору поруки № 4103-09/10 від 24.09.2010 р.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - під час розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, немає значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014 р. по справі № 922/4021/14 позов задоволено повністю, стягнуто з публічного акціонерного товариства Харківський підшипниковий завод на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 72 895,74 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15 червня 2015 р. по справі № 922/2440/15 позов задоволено повністю, стягнуто з публічного акціонерного товариства Харківський підшипниковий завод на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 ОСОБА_2 заборгованість за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. у розмірі 110 527,94 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04 листопада 2015 р. по справі № 922/5414/15 позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з публічного акціонерного товариства Харківський підшипниковий завод та з товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 ОСОБА_2 заборгованість за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. у розмірі 106 228,11 грн.

При цьому вищезазначеними рішеннями суду встановлено наступні факти:

24.09.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 ОСОБА_2 (далі -позивач, лізингодавець) та Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" (далі відповідач-1, лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № LC4113-09/10 (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (додаток № 2 до цього договору), а Лізінгоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Згідно пункту 1.6 договору строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 (шістдесят) місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього Договору та додатків до нього.

Пунктом 1.7 договору сторони визначили, що на підставі частини 2 статті 524 цивільного кодексу України, сторони погодили додатково до визначення зобов'язання у гривні, визначити зобов'язання в грошовому еквіваленті іноземній валюті - долар США (надалі - "грошовий еквівалент іноземної валюти"). Зобов'язання за цим договором попередньо визначаються в грошовому еквіваленті іноземної валюти та перераховуються у гривню в порядку, визначеному окремими положеннями цього договору.

Відповідно до пункту 8.1. договору, сторони узгодили що, він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим Договором.

Згідно пункту 2.1 договору вартість предмета лізингу на момент підписання цього Договору становить 607 527,19 грн. (в тому числі 20% ПДВ) і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі-продажу.

Остаточна вартість Предмета лізингу включає всі витрати Лізингодавця на придбання Предмета лізингу та оформлення права власності, включаючи, але не обмежуючись наступними витратами:

2.2.1. сплачені Лізингодавцем Продавцю грошові кошти за придбання Предмета лізингу;

2.2.2. нараховані та/або сплачені Лізингодавцем податки, збори та інші обов'язкові платежі при митному оформлені та оформленні права власності;

2.2.3. вартість документально підтверджених послуг з митного оформлення Предмета лізингу, його транспортування, зберігання, страхування, за умови, що таки витрати понесені не з вини Лізингодавця;

2.2.4. інші документально підтверджені витрати, понесені Лізингодавцем у зв'язку з придбанням та митним оформленням Предмета лізингу, за умови, що таки витрати понесені не з вини Лізингодавця (пункт 2.2. договору).

Пунктом 3.1. договору, встановлено, що заборгованість Лізингоодержувача перед Лізингодавцем виникає в момент здійснення Лізингодавцем будь-яких платежів на виконання цього Договору в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу, розрахованого за правилами цього розділу, по відношенню до фактично сплачених Лізингодавцем платежів, розрахованих за правилами п.п. 2.2, 2.3 та з урахуванням п. 2.5. цього Договору.

Розмір такого перевищення, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти, є базою для розрахунку лізингових платежів, вартості фінансування та є заборгованістю Лізингоодержувача зі сплати вартості Предмета лізингу, виражених у грошовому еквіваленті іноземної валюти. Перерахунок у гривню, зазначених в цьому пункті Договору нарахувань з метою їх оплати, Лізингоодержувачем здійснюється за правилами п. 2.4 цього Договору.

Відповідно до пункту 3.2. договору, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (надалі -Графік) (Додаток 1 до цього Договору), який Сторони підписують після визначення остаточної вартості Предмета лізингу. Зміст Графіку та порядок розрахунку за ним Сторони погодили в момент підписання цього Договору, а тому зазначений в ньому фактичний розмір заборгованості Лізингоодержувача не змінює та не доповнює положень, цього Договору, а є лише фіксацією розрахункових даних, здійснених на підставі цього Договору Лізингодавцем, виходячи з його витрат згідно п.п. 2.2.1-2.2.4 цього Договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмету лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту підписання цього договору до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR 3М плюс 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку пункту 3.1 цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (розділ 1 "Визначення" загальних умов додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно пункту 4.3. договору лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця. До наступного першого періоду лізингу, визначеного за правилами пункту 5.4. загальних умов (додаток 4 до цього договору), лізингоодержувач сплачує тільки відсотки за фінансування, розраховані від заборгованості лізингоодержувача згідно пункту 3.1. цього договору у гривні та за ставкою, визначеною у пункті 4.2. цього договору.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в пункті 4.2 цього договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно графіку (додаток 1 до договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту. Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача згідно даних колонки D в графіку (додаток 1 до договору).

Відповідно до пункту 4.5. договору перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом продажу плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку та комісія АТ ОСОБА_1 ОСОБА_2 з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця.

Згідно пункту 4.8 договору всі додаткові послуги, визначені в загальних умовах (додаток 4 до цього договору), а також ті, які не визначені цим договором та необхідність в яких може виникнути у лізингоодержувача, оплачуються лізингоодержувачем окремо за тарифами лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua.

Пунктом 5.3. загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору) встановлено, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

Відповідно до пункту 6.1 загальних умов, лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

6.1.1 У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7 договору сторони обради валюту - Євро) або розміру ставки USD LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7 договору сторони обрали валюту - долари США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал.

Відповідно до пункту 6.3. загальних умов, змінений за правилами пунктів 6.1 та 6.2 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізінгодавця та підлягає сплаті Лізінгоодержувачем у безспірному порядку.

Угодою про внесення змін до договору фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 01.10.2013 року, сторони дійшли згоди внести зміни до Додатку № 1 "Графік розрахунку заборгованості" до договору фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 року та викласти його в новій редакції.

На виконання умов Договору, позивач передав у тимчасове володіння відповідачу-1 предмет лізингу згідно Специфікації від 24.09.2010 року (додаток № 2 до договору), що підтверджується підписаним представниками сторін Актом приймання-передачі предмета лізингу від 28.02.2011 року.

Крім того, виконання зобовязання Лізингоодержувача за Договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 року забезпечено порукою.

Так 24.09.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" ( позивач, лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод ( відповідач-2, поручитель) був укладений договір поруки № LС4103-09/10 від 24.09.2010 р.

Відповідно до пункту 1.2. договору поруки сторонами встановлено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача, які виникають за Договором лізингу(фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 року), включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі, в разі їх невиконання Лізингоодержувачем, за винятком тих зобов'язань, які можуть бути виконані виключно Лізингоодержувачем.

Пунктом 2.1 Договору поруки сторони погодили, що у випадку невиконання лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, поручитель несе солідарну відповідальність перед лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Згідно пункту 2.4. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем Боргових Зобов'язань перед Лізингодавцем за Договором лізингу, Лізингодавець має право звернутись до Поручителя з вимогою про виконання Боргових Зобов'язань, в повному обсязі чи в частині.

Відповідно до пункту 2.5. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем Боргових Зобов'язань перед Лізингодавцем за Договором лізингу Поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання Боргових Зобов'язань в обсязі, заявленому Лізингодавцем, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Лізингодавця. Виконання грошових Боргових Зобов'язань здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Лізингодавця, який буде повідомлено Поручителю додатково.

Згідно пункту 2.6. Договору поруки подання Лізингодавцем вимоги щодо виконання частини Боргових Зобов'язань не позбавляє Лізингодавця права подати вимогу щодо погашення іншої частини боргових зобов'язань.

Пунктом 4.1. Договору поруки сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов'язань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань за договором лізингу та цим договором в повному обсязі. Порука за цим договором також припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргових зобов`язань не пред`явить вимоги до поручителя.

Як слідує з позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, з метою досудового врегулювання спору лізингоодержувачу позивачем була направлена вимога №253-03/16 від 09.03.2016 р. про сплату заборгованості, у тому числі за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р., (а. с. 44, докази направлення а. с. 45), та поручителю була направлена вимога № 252-03/16 09.03.2016 р. про сплату заборгованості, у тому числі за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р., (а. с. 46-47, докази направлення а. с. 48), які, як зазначає позивач, залишаються не виконаними, заборгованість за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. у розмірі 131 738,19 грн. не сплачена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Як наголосив позивач в позовній заяві, на даний момент він звертається до суду про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. за період з вересня 2015 р. по березень 2016 р. (включно), яка не була предметом попередніх судових розглядів по справах № 922/4021/14, № 922/2440/15 та № 922/5414/15.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обовязковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг", відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Закон України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 р. визначає загальні правові та економічні засади фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як стверджує позивач у позовній заяві та підтверджено матеріалами справи, відповідач-1, в порушення умов договору належним чином не виконав свої зобовязання за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 131 738,19 грн., за період з вересня 2015 року по березень 2016 року (включно), згідно наступних рахунків-фактур (актів виконаних робіт):

- № LC4113-09/10/55-109 від 01.09.2015 р. на суму 21 016,54 грн.;

- № LC4113-09/10/55-111 від 01.10.2015 р. на суму 20 314,74 грн.;

- № LC4113-09/10/55-113 від 02.11.2015 р. на суму 21 758,36 грн.;

- № LC4113-09/10/55-115 від 01.12.2015 р. на суму 22 522,56 грн.;

- № LC4113-09/10/55-117 від 04.01.2016 р. на суму 22 414,14 грн.;

- № LC4113-09/10/55-119 від 01.02.2016 р. на суму 23 711,85 грн.;

Додатково позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався.

Факт несплати відповідачем-1 лізингових платежів позивачу підтверджується також наявною в матеріалах справи випискою по рахунку № 3 щодо здійснення оплат з боку відповідача-1.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що доказів сплати лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. відповідачем-1 суду не надано, відповідач-1 визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частинами 1 та 2 ст.553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У відповідності до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право, в тому числі, подавати докази.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, зміст договору фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. та договору поруки від 24.09.2010 р. № 4103-09/10, а також враховуючи, що відповідачі в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростували, заперечень проти позову, свого розрахунку щодо розміру заборгованості чи доказів її сплати суду не надали, не міститься таких і в матеріалах справи, - позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором фінансового лізингу № LC4113-09/10 від 24.09.2010 р. в сумі 131 738,19 грн. є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у даній справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 976,07 грн., у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідачів, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у рівних частинах по 988,04 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 22, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, буд. 3, ) та товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод (64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Свободи, 24, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, ) заборгованість за договором фінансового лізингу № LC4104-09/10 від 24.09.2010 р. в сумі 131 738,19 грн.

2. 1. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, буд. 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, ) 988,04 грн. судового збору.

3.1. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод (64602, Харківська обл., м. Лозова, вул. Свободи, 24, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, ) 988,04 грн. судового збору.

4.1. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 25.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_5