ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Справа № 910/20380/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Картере В. І.,

Самусенко С.С.

розглянувши касаційну

скаргу Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року

за скаргою Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами

на дії Відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

у справі № 910/20380/13

господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Президент-готель"

до Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача Державне управління справами

про стягнення суми

за участю представників

позивача - Мазур О.В.

відповідача - Арделян Ю.В., Морчик О.А.

третьої особи - не з'явився

ВДВС - Савчук К.П.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02 червня 2014 року у справі №910/20380/13, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11 листопада 2014 року, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами на користь Приватного акціонерного товариства "Президент-готель" заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №08/05 від 08.05.2012 р. у розмірі 2657912,33 грн., з яких 2600000,00 грн. - основного боргу, 57912,33 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 53158,25 грн.

15 грудня 2014 року на виконання вказаного судового рішення господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23 листопада 2015 року затверджено мирову угоду, укладену 04 листопада 2015 року між Приватним акціонерним товариством "Президент-готель" та Державним підприємством "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами на стадії виконання рішення господарського суду міста Києва від 02 червня 2014 року.

До господарського суду міста Києва надійшла скарга Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якій скаржник просить суд зупинити дію постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві №ВП48872370 від 30 жовтня 2015 року до стягнення виконавчого збору по даній скарзі; заборонити Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві вчиняти будь-які виконавчі дії (виконавче провадження) на час розгляду даної справи; визнати протиправними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві; скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору №ВП 48872370 від 30 жовтня 2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21 грудня 2015 року (судді Яковенко А.В., Босий В.П., Паламар П.І.) залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року (судді Алданова С.О., Мартюк А.І., Дикунська С.Я.) скаргу Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по винесенню в межах виконавчого провадження ВП№48872370 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2015 року неправомірними. Визнано недійсною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про стягнення з боржника виконавчого збору від 30 жовтня 2015 року, винесену в межах виконавчого провадження ВП№48872370.

Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалою та постановою Відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року та ухвалу господарського суду Херсонської області від 12 грудня 2015 року у справі №910/20380 скасувати та відмовити у задоволенні скарги Державного підприємства "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Законом України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець зазначає про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 жовтня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48872370 з виконання наказу господарського суду міста Києва №910/20380/13 від 15 грудня 2014 року про стягнення з ДП "Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами на користь ПрАТ "Президент-готель" боргу в розмірі 2657912,33 грн., надано боржнику 7-ми денний термін для самостійного виконання рішення.

Зазначена постанова була отримана боржником 22 жовтня 2015 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

23 жовтня 2015 року до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві представником боржника було подано заяву вих. №1-1065-к про зупинення виконавчого провадження та повідомлення про відстрочку виконання, в якій ДП "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами просило зупинити виконавче провадження ВП №48872370 з виконання наказу господарського суду м. Києва №910/20380/13.

30 жовтня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 265791,23 грн. у зв'язку з невиконанням ним в самостійному порядку рішення суду.

04 листопада 2015 року ДП "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами повторно звернулось до ВДВС із заявою вих. №1-1086-к про зупинення виконавчого провадження, укладення мирової угоди та відстрочення виконання.

Закону України "Про виконавче провадження" (абз. 2 ч. 2 ст. 25), у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначає про добровільне виконання рішення у строк до 7 днів.

Пунктом 4.1.1 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження інструкції про проведення виконавчих дій" №74/5 від 15.12.1999 р. встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Судами встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 05 жовтня 2015 року зазначено, що виконати рішення необхідно у строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій останнім днем добровільного виконання рішення є 29 жовтня 2015 року, оскільки постанова отримана відповідачем 22 жовтня 2015 року.

Проте, 29 жовтня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів та майна ДП "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами. 05 листопада 2015 року зазначена постанова була передана до всіх банківських установ, в яких ДП "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами було відкрито рахунки.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження", ВДВС здійснено примусове виконання (накладено арешт) за наявності заяви про відстрочення виконання рішення.

Заявою від 23 жовтня 2015 року, на наступний день після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, позивач повідомив ВДВС про відстрочку виконання рішення починаючи з 01 жовтня 2017 року. Зазначене підтверджується також додатковою угодою №1 від 01 вересня 2014 року до договору про надання поворотної Фіндопомоги №08/05 від 08 травня 2012 року підписаною стягувачем, за якою Фіндопомога підлягає поверненню з 01 жовтня 2017 року рівними траншами. Однак, всупереч зазначеним повідомленням, 29 жовтня 2015 року ВДВС накладено арешт на кошти та майно ДП "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, якщо не закінчилась відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення.

Вищевикладені обставини вказують на те, що дії державного виконавця з арешту майна та коштів боржника, винесення постанови про закриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору суперечать приписам ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відтак, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 05 жовтня 2015 року та повинна була бути направлена 06 жовтня 2015 року.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, зазначена постанова була направлена ДП "Державне видавництво "Преса України" Державного управління справами лише 20 жовтня 2015 року, що тягне за собою неможливість виконання її у 7-ми денний строк з моменту винесення.

Згідно ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанови про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику.

Судами також встановлено, що постанови про арешт коштів та майна боржника взагалі не направлялись позивачу. Так, винесені 29 жовтня 2015 року постанови, були отримані банками 05 листопада 2015 року. Станом на день звернення з даною скаргою на дії ВДВС постанови про арешт коштів та майна на адресу ДП "Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами не направлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", витрати виконавчого провадження та виконавчий збір відповідно до статей 45, 46 Закону України "Про виконавче провадження" стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконано примусово.

Доводи заявника касаційної скарги про те, що у нього, відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження", були відсутні підстави для зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зверненням сторін до суду із заявою про затвердження мирової угоди, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та судом встановлено, що незважаючи, на неодноразові заяви ДП "Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами щодо відстрочення виконання рішення, державний виконавець не скористався передбаченим законом правом на відкладення виконавчих дій за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Статтею 35 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 30 грудня 2015 року у справі №904/8903/14.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З огляду на обставини справи та приписи ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з винесення в межах виконавчого провадження ВП№48872370 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 265791,23 грн. від 30 жовтня 2015 року є неправомірними, а постанова підлягає визнанню недійсною.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. №9 встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні вимоги скаржника про скасування постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору №ВП48872370 від 30 жовтня 2015 року, оскільки чинним законодавством не передбачено право господарських судів на скасування постанов державного виконавця за умови визнання їх дій неправомірними.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року зі справи №910/20380/13 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді В. І. Картере

С. С. Самусенко