РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016№910/2951/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2951/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хім Стар", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фудпласт", м. Київ,

про стягнення 685 077,01 грн.,

за участю представників:

позивача - Гуляєва А.В. (довіреність від 24.12.2015 №б/н);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім Стар" (далі - ТОВ "Хім Стар") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Фудпласт" (далі - ТОВ "Фудпласт"): 394 982,80 грн. заборгованості, яка утворилася у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 21.09.2012 №26 (далі - Договір); 22 251,46 грн. 3% річних; 267 842,75 грн. втрат від інфляції, а всього 685 077,01 грн.

Позов мотивовано тим, що:

- ТОВ "Хім Стар" на виконання умов Договору здійснило поставку ТОВ "Фудпласт" товару на загальну суму 394 982,80 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 16.01.2014 №13, від 31.01.2014 №58; від 13.02.2014 №95; від 11.03.2014 №183; від 15.04.2014 №304; від 17.04.2014 №311; від 07.05.2014 №358; від 14.05.2014 №371; від 29.05.2014 №415; від 17.06.2014 №464;

- відповідач, у свою чергу, за отриманий товар не розрахувався.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2016 порушено провадження у справі; розгляд призначено на 21.03.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2016 відкладено розгляд справи на 11.04.2016 у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання.

У судовому засіданні 11.04.2016 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, вимоги ухвал суду не виконав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 23, офіс 2), зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення за вказаною адресою відповідача, які долучено до матеріалів справи.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 11.04.2016 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.09.2012 ТОВ "Хім Стар" (постачальник) та ТОВ "Фудпласт" (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язується поставити товар покупцю, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити на умовах Договору в асортименті та за ціною, які вказані в специфікації, підписаній представниками обох сторін, та яка є невід'ємною частиною цього Договору (пункт 1.1 Договору);

- право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару (пункт 1.2 Договору);

- ціна на товар встановлюється відповідно з прейс-листом постачальника та вказується в специфікації (пункт 2.1 Договору);

- загальна сума Договору дорівнює сумі всіх належних платежів покупця за отриманий товар за Договором (пункт 2.2 Договору);

- асортимент на конкретну поставку товару, кількість, дату та час поставки товару визначається замовленням покупця, яке він складає на підставі специфікації; замовлення направляється постачальнику електронною поштою, телефонограмою, факсом чи особисто на розсуд покупця, яке передається постачальнику не пізніше, ніж за 24 години до строку виконання замовлення (пункт 2.4 Договору);

- поставка товару здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2000). Місце постачання товару - склад покупця за адресою: м. Київ, вул. Магніторська, 1Є. Зобов'язання постачальника вважається виконаним, коли він надасть в розпорядження з транспортного засобу товар в місці постачання. Розвантаження товару з транспортного засобу постачальника здійснюється засобами покупця та за його рахунок (пункт 2.6 Договору);

- при передачі товару постачальник зобов'язаний передати всю належним чином оформлену документацію на товар, а покупець зобов'язаний прийняти та підписати всі необхідні документи (пункт 2.7 Договору);

- в разі, якщо покупець порушує термін оплати вартості поставленого товару, що встановлений пунктом 4.1 Договору, більш ніж на п'ять календарних днів, постачальник збільшує відпускні ціни на поставки всього наступного місяця на 3 %. В разі якщо покупець порушує термін оплати вартості поставленого товару, встановлений пунктом 4.1 Договору, більш ніж десять календарних днів, постачальник має право повністю або частково припинити виконання замовлень покупця до повного погашення заборгованості за поставлений товар (пункт 2.9 Договору);

- розрахунок за продукцію здійснюється після її реалізації в торгових мережах України кожні 7 (сім) календарних днів. Підставою для проведення оплати є Договір, накладна або рахунок (пункт 4.1 Договору);

- при порушенні умов Договору винна сторона відшкодовує спричинені нею збитки, у тому числі і не отриманий прибуток, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором, в порядку, передбаченому чинним законодавством України (пункт 5.1 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12. 2013 (пункт 6.1 Договору);

- Договір вважається пролонгованим на один календарний рік, якщо жодна зі сторін не попередить письмово іншу про припинення його дії за один місяць до закінчення строку, вказаного у пункті 6.1 Договору (пункт 6.3 Договору).

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено товар на загальну суму 394 982,80 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 16.01.2014 №13 на суму 75 545,38 грн., від 31.01.2014 №58 на суму 11 030,59 грн.; від 13.02.2014 №95 на суму 60 149,48 грн.; від 11.03.2014 №183 на суму 33 470,99 грн.; від 15.04.2014 №304 на суму 87 801,14 грн.; від 17.04.2014 №311 на суму 28 625,99 грн.; від 07.05.2014 №358 на суму 679,25 грн.; від 14.05.2014 №371 на суму 56 993,16 грн.; від 29.05.2014 №415 на суму 48 913,90 грн.; від 17.06.2014 №464 на суму 32 382,46 грн.

Вказані видаткові накладні підписані та скріплені печатками сторін, що свідчить про те, що позивачем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 394 982,80 грн., який, в свою чергу, був прийнятий ТОВ "Фудпласт" без будь-яких зауважень та претензій.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату товару на суму 40 609,56 грн.

Отже, відповідач, отримавши від позивача товар, не виконав умови Договору та не здійснив повну його оплату, у зв'язку з чим у ТОВ "Фудпласт" виникла заборгованість перед ТОВ "Хім Стар", а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 394 982,80 грн. заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 267 842,75 грн. втрат від інфляції та 22 251,46 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунок за продукцію здійснюється після її реалізації в торгових мережах України кожні 7 (сім) календарних днів. Підставою для проведення оплати є Договір, накладна або рахунок.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 267 842,75 грн. втрат від інфляції та 22 251,46 грн. 3% річних за такі періоди:

з 24.01.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 34 935,82 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 27 024,83 грн.; 3% річних на суму 2 205,26 грн.;

з 08.02.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 11 030,59 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 8 532,78 грн.; 3% річних на суму 682,68 грн.;

з 22.02.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 60 149,48 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 45 892,76 грн.; 3% річних на суму 3 653,46 грн.;

з 19.03.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 33 470,99 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 24 267,40 грн.; 3% річних на суму 1 964,24 грн.;

з 24.04.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 87 801,14 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 58 819,78 грн.; 3% річних на суму 4 892,80 грн.;

з 26.04.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 28 625,99 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 19 177,14 грн.; 3% річних на суму 1 590,50 грн.;

з 16.05.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 679,27 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 455,06 грн.; 3% річних на суму 36,62 грн.;

з 23.05.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 56 993,16 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 34 696,67 грн.; 3% річних на суму 3 040,15 грн.;

з 07.06.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 48 913,90 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 29 778,13 грн.; 3% річних на суму 2 548,88 грн.;

з 26.06.2014 по 01.03.2016 (нарахованих на 32 382,46 грн. заборгованості) - втрат від інфляції на суму 19 198,20 грн.; 3% річних на суму 1 636,87 грн.

Оскільки пунктом 4.1 Договору сторони узгодили, що розрахунок за продукцію здійснюється кожні 7 (сім) календарних днів, то позивач вірно встановлює початок періоду нарахування втрат від інфляції та 3% річних, саме на 8 (восьмий) день після оформлення відповідної видаткової накладної.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки суми втрат від інфляції і 3% річних та періоди їх нарахування, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що вони неправильні.

Отже, суми втрат від інфляції та 3% річних за наведені судом періоди нарахування становлять:

з 24.01.2014 (оскільки 23.01.2014 останній день сплати відповідачем 34 935,82 грн. за видатковою накладною від 16.01.2014 №13) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 27 768,28 грн.; 3% річних - 2 205,56 грн.;

з 08.02.2014 (оскільки 07.02.2014 останній день сплати відповідачем 11 030,59 грн. за видатковою накладною від 31.01.2014 №58) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 8 767,52 грн.; 3% річних - 682,69 грн.;

з 22.02.2014 (оскільки 21.02.2014 останній день сплати відповідачем 60 149,48 грн. за видатковою накладною від 13.02.2014 №95) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 47 165,13 грн.; 3% річних - 3 653,46 грн.;

з 19.03.2014 (оскільки 18.03.2014 останній день сплати відповідачем 33 470,99 грн. за видатковою накладною від 11.03.2014 №183) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 24 960,19 грн.; 3% річних - 1 964,24 грн.;

з 24.04.2014 (оскільки 23.04.2014 останній день сплати відповідачем 87 801,14 грн. за видатковою накладною від 15.04.2014 №304) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 60 579,05 грн.; 3% річних - 4 892,81 грн.;

з 26.04.2014 (оскільки 25.04.2014 останній день сплати відповідачем 28 625,99 грн. за видатковою накладною від 17.04.2014 №311) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 19 750,71 грн.; 3% річних - 1 590,51 грн.;

з 16.05.2014 (оскільки 15.05.2014 останній день сплати відповідачем 679,27 грн. за видатковою накладною від 07.05.2014 №358) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 426,64 грн.; 3% річних - 36,62 грн.;

з 23.05.2014 (оскільки 22.05.2014 останній день сплати відповідачем 56 993,16 грн. за видатковою накладною від 14.05.2014 №371) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 35 796,84 грн.; 3% річних - 3 040,16 грн.;

з 07.06.2014 (оскільки 06.06.2014 останній день сплати відповідачем 48 913,90 грн. за видатковою накладною від 29.05.2014 №415) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 30 722,33 грн.; 3% річних - 2 548,88 грн.;

з 26.06.2014 (оскільки 25.06.2014 останній день сплати відповідачем 32 382,46 грн. за видатковою накладною від 17.06.2014 №464) по 01.03.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума втрат від інфляції становить 19 817,10 грн.; 3% річних - 1 636,87 грн.

Отже, за перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 275 753,79 грн., а сума 3% річних - 22 251,50 грн., однак такий розрахунок може призвести до виходу суду за межі позовних вимог.

Пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції та 3% річних, а тому стягненню з відповідача підлягає 267 842,75 грн. втрат від інфляції та 3% річних у сумі 22 251,46 грн. за розрахунком позивача.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів, які б спростовували доводи позивача, не надав, відзиву на позовну заяву не подав, за таких обставин позов визнається судом доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фудпласт» (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, будинок 23, офіс 2; ідентифікаційний код 36946891) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хім Стар» (61010, м. Харків, вул. Греківська, буд. 25; ідентифікаційний код 32134404): 394 982 грн. (триста дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. основного боргу; 267 842 (двісті шістдесят сім тисяч вісімсот сорок дві) грн. 75 коп. втрат від інфляції; 22 251 (двадцять дві тисячі двісті п'ятдесят одну) грн. 46 коп. 3% річних і 10 276 (десять тисяч двісті сімдесят шість) грн. 16 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.04.2016.

Суддя О. Марченко