ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 квітня 2016 року Справа № 911/1846/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівКоробенка Г.А., Кравчука Г.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавної прикордонної служби України в особі військової частини НОМЕР_1 , с. Савинці, Київська обл.
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомВійськової прокуратури Білоцерківського гарнізону, м. Біла Церква, Київська обл. в інтересах держави в особі Державної прикордонної служби України в особі військової частини НОМЕР_1 , с. Савинці, Київська обл.
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Спецпромкомплекс", м. Київ
простягнення 6 858, 24 грн.

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Державної прикордонної служби України в особі військової частини НОМЕР_1 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року у справі № 911/1846/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.
Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484- VIІІ, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, встановлена підпунктом "5" пункту 2 частини 2 статті 4 і становить 120 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.
Відповідно до п.п. 3.7 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 у випадку подання позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з 01.09.2015 розмір судового збору визначається відповідно до Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII. Відповідне положення застосовується також до скарг і заяв, що подаються у справах, рішення суду першої інстанції у яких прийнято до 01.09.2015. Розмір судового збору у випадку подання апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015, розраховується виходячи з суми судового збору, сплаченого при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом. При цьому якщо платник судового збору був звільнений від обов`язку сплачувати судовий збір (до 01.09.2015), то у випадку подання зазначених скарг та заяв після зазначеної дати розмір судового збору визначається залежно від ставки судового збору, яку мав би сплатити платник до 01.09.2015 року за відсутності у нього пільги щодо сплати такого збору.
Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на ту обставину, що на момент подання позову (24.04.2015 року) діяла редакція Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, де ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 2 відсотка ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.
При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлюється у місячному розмірі і на 01.01.2015 року становила 1218,00 грн.
Відтак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що звернувшись з касаційною скаргою скаржник повинен був сплатити судовий збір та додати до неї докази його сплати виходячи з розрахунку, наведеного у вказаних нормах зазначеного Закону України "Про судовий збір", а саме 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто із суми 1827,00 грн.
Однак, як вбачається з платіжних доручень № 1590 від 27.11.2015 року та № 1591 від 27.11.2015 року скаржником сумарно було сплачено судовий збір лише у розмірі 1 653,60 грн., а повинно бути сплачено на момент подання касаційної скарги 2 192,40 грн.
Отже, суд касаційної інстанції відзначає, що судовий збір не було сплачено у повному розмірі.
За таких обставин, Вищий господарський суд України не може прийняти вказану касаційну скаргу до провадження і вона підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.
Крім того, за змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.
Дотримання цього строку є обов`язковим для всіх учасників судового процесу.
Як вбачається з матеріалів справи, Державна прикордонна служба України в особі військової частини 1471 вже двічі зверталась до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, однак, у зв`язку з тим, що скаржником не було дотримано порядку подання касаційних скарг, ухвалами Вищого господарського суду України від 15.12.2015 року та 23.02.2016 року касаційні скарги було повернуто скаржнику на підставі п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України відповідно.
Колегією суддів Вищого господарського суду України встановлено, що у відповідності до вимог статті 110 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року закінчився 17.11.2015 року.
Проте, втретє касаційну скаргу скаржником було подано лише 12.03.2016 року, що підтверджується штампом поштового відділення зв`язку на конверті, а тому встановлений для оскарження судових актів строк було пропущено.
Загальний порядок поновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз`яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.
Всупереч наведеному, клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги мотивоване усуненням недоліків порядку подання касаційних скарг, зазначених в ухвалах Вищого господарського суду України від 15.12.2015 року та 23.02.2016 року відповідно.
Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що скаржник не довів господарському суду поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки не дотримання порядку подання касаційної скарги і повернення її скаржнику на підставі ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України не перериває перебіг цього строку та не є поважною причиною для поновлення строку, передбаченого ст. 53 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, ніяких інших причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржником наведено не було.
За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що лише факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.
Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.
Отже, можливість вчасного подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.
Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.
Таким чином, виходячи з приписів процесуального закону касаційна скарга Державної прикордонної служби України в особі військової частини 1471 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню скаржнику на підставі п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 53, 86, 110, п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Державної прикордонної служби України в особі військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року у справі № 911/1846/15 відхилити.
2. Касаційну скаргу Державної прикордонної служби України в особі військової частини 1471 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 року у справі № 911/1846/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіГ.П. Коробенко

Г.А. Кравчук