ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.16р. Справа № 904/1009/16

За позовом комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", м. Дніпродзержинськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Юнона-2", м. Дніпродзержинськ

про стягнення 213,08 грн. пені, 310,49 грн. 3% річних, 2 951,03 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 00.01.187 від 01.03.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Юнона-2" заборгованості у сумі 13 475,60 грн., з яких:

- 8 638,48 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року;

- 1 713,34 грн. пені за загальний період з 21.01.2015 року по 18.11.2015 року;

- 287,76 грн. 3% річних за період з 21.11.2013 року по 15.01.2016 року;

- 2 836,02 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2013 року по листопад 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 398л на відпуск теплової енергії від 01.11.2009 року в частині своєчасної та повної оплати за теплову енергію поставлену у період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року за актами про постачання теплової енергії:

- № А.10-2621 від 31.10.2013 року на суму 637,97 грн.;

- № А.11-6791 від 30.11.2013 року на суму 1 007,89 грн.;

- № А.12-8877 від 31.12.2013 року на суму 1 490,39 грн.;

- № А.1-005574 від 31.01.2014 року на суму 1 417,01 грн.;

- № А.2-000432 від 28.02.2014 року на суму 0,00 грн.;

- № А.3-0970 від 31.03.2014 року на суму 889,10 грн.;

- № 10-0001395 від 31.10.2014 року на суму 206,41 грн.;

- № 11-0001637 від 30.11.2014 року на суму 1 210,22 грн.;

- № 12-0О02630 від 31.12.2014 року на суму 1 357,37 грн.;

- № 1-00000422 від 31.01.2015 року на суму 2 149,24 грн.;

- № 2-00000655 від 28.02.2015 року на суму 0,00 грн.;

- № 3-00001417 від 31.03.2015 року на суму 2 281,54 грн.;

- № 4-00001825 від 30.04.2015 року на суму 259,20 грн.

04.04.2016 року позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою у зв'язку з погашенням відповідачем під час розгляду справи судом суми основної заборгованості за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 3 474,60 грн., з яких:

- 213,08 грн. пені за загальний період з 25.09.2015 року по 16.02.2016 року;

- 310,49 грн. 3% річних за загальний період з 21.11.2013 року по 16.02.2016 року;

- 2 951,03 грн. інфляційних втрат за загальний період з грудня 2013 року по лютий 2016 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців станом на 19.02.2016 року (а.с.37, 38 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи є наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення представнику відповідача поштового відправлення (а.с. 40, 51, 70 том 1).

Відзиву на позов товариство з обмеженою відповідальністю "Юнона-2" суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 року з призначенням її до розгляду на 15.03.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 05.04.2016 року та до 19.04.2016 року.

У судовому засіданні 19.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2009 року між комунальним підприємством "Дніпродзержинськтепломережа", яке змінило назву на комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", (далі - позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Юнона-2" (далі - відповідач, споживач) укладено договір на відпуск теплової енергії № 398Л (далі - договір) відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є продаж постачальником споживачеві теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання в кількості у строки та на інших умовах, що зазначені в цьому договорі.

Згідно з п. 2.1. договору початок та кінець опалювального періоду встановлюється рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради.

Постачальник проводить відпуск т/е для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання згідно з діючими ДБН по об'єктах споживача, згідно адрес: вул. Харківська, 21Г, Джерело - ЛБК.

Відповідно до п. 2.3. договору облік відпущеної т/е проводиться за приладами обліку / розрахунковим способом.

Проектування та встановлення приладів обліку т/е виконується організаціями, які мають відповідні ліцензії.

Встановлення приладів обліку виконується з узгодженим постачальником проектом на межі балансової належності тепломереж постачальника та споживача.

У разі встановлення приладів обліку т/е не на межі балансової належності, до обсягів т/е, визначеної за фактичними показниками приладів обліку, додаються втрати на дільницях тепломережі, що перебувають на балансі споживача, від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку.

Межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в додатку 1 (див. п.2.2. договору), та не може бути змінена в односторонньому порядку. Звітність з обліку проводиться щомісячно.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за т/е, що споживається проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (облдержадміністрацією) або в іншій формі згідно з чинним законодавством. Рішення ВК ДМР від 27.10.2009р. № 528.

Тариф на 1 Гкал складає 766 грн. 26 коп. з ПДВ. Тариф кв.м загальної площі /ЖБК/ - грн. - коп. з ПДВ. Тариф за 1 куб. м холодної води для потреб гарячого водопостачання - грн. - коп. з ПДВ.

Інформація про зміну тарифів доводиться до споживача через засоби масової інформації і не є підставою для переукладення договору. Постачальник має право примінити нові узгоджені тарифи без додаткової згоди із споживачем.

Розрахунковим періодом є календарний місяць споживач самостійно одержує платіжну вимогу у постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Споживач на протязі розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості т/е, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок до 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Споживач щомісячно зобов'язаний проводити звірку розрахунку за т/е в бухгалтерії постачальника, у разі невиконання звірки на протязі кварталу сума боргу нараховується в безспірному порядку.

Згідно з п. 5.2. договору всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання т/е, що виписує постачальник споживачу. Двосторонній акт про постачання т/е споживач підписує і один екземпляр повертає постачальнику в 5-ти денний термін. В разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої т/е вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 01.11.2010 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін. Споживач зобов'язаний своєчасно узгодити з постачальником заявку на кількість відпуску т/е, максимальне навантаження, максимальний водозабір та норму втрати на відповідний рік. За відсутності такої узгодженої заявки кількість т/е, максимальне навантаження приймаються постачальником відповідно до раніше обумовлених договором (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу теплову енергію за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року на загальну суму 12 906,34 грн., що підтверджується ОСОБА_1 про постачання теплової енергії:

- № А.10-2621 від 31.10.2013 року на суму 637,97 грн.;

- № А.11-6791 від 30.11.2013 року на суму 1 007,89 грн.;

- № А.12-8877 від 31.12.2013 року на суму 1 490,39 грн.;

- № А.1-005574 від 31.01.2014 року на суму 1 417,01 грн.;

- № А.2-000432 від 28.02.2014 року на суму 0,00 грн.;

- № А.3-0970 від 31.03.2014 року на суму 889,10 грн.;

- № 10-0001395 від 31.10.2014 року на суму 206,41 грн.;

- № 11-0001637 від 30.11.2014 року на суму 1 210,22 грн.;

- № 12-0О02630 від 31.12.2014 року на суму 1 357,37 грн.;

- № 1-00000422 від 31.01.2015 року на суму 2 149,24 грн.;

- № 2-00000655 від 28.02.2015 року на суму 0,00 грн.;

- № 3-00001417 від 31.03.2015 року на суму 2 281,54 грн.;

- № 4-00001825 від 30.04.2015 року на суму 259,20 грн.,

та платіжними вимогами або рахунками-фактурами:

- № 10-2791 від 13.11.2013 року на суму 637,97 грн.;

- № 11-5623 від 11.12.2013 року на суму 1 007,89 грн.;

- № 12-8688 від 13.01.201412.02.2014 року на суму 1 417,01 грн.;

- № 2-0432 від 12.03.2014 року на суму 0,00 грн.;

- № 3-0970 від 09.04.2014 року на суму 889,10 грн.;

- №10-0001395 від 12.11.2014 року на суму 206,41 грн.;

- № 11-0001643 від 11.12.2014 року на суму 1 210,22 грн.;

- № 12-0О02630 від 14.01.2015 року на суму 1 357,37 грн.;

- № 1-00000422 від 11.02.2015 року на суму 2 149,24 грн.;

- № 2-0О000655 від 12.03.2015 року на суму 0,00 грн.;

- № 3-00001417 від 15.04.2015 року на суму 2 281,54 грн.;

- № 4-00001825 від 13.05.2015 року на суму 259,20 грн.,

направлення яких підтверджується копіями супровідного листа, опису вкладення та фіскальним чеком (арк.спр. 17-19 том 1).

Відповідач оплату за поставлену теплову енергію виконав, але з простроченням строків оплати, що і стало причиною спору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на умови договору щодо строку оплати поставленої теплової енергії, строк оплати відповідно до вищезазначених платіжних вимог є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач зобов'язання щодо оплати виконав 30.12.2013 року - на суму 325,50 грн., 30.01.2014 року - на суму 1 500,00 грн., 07.05.2014 року - на суму 2 442,36 грн., 30.12.2015 року - на суму 2 900,00 грн., 29.01.2016 року - на суму 3 200,00 грн., 11.03.2016 року - на суму 6 800,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В абзацу 6 п. 5.1. договору сторони встановили, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Нарахування пені проводиться учасником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у споживача.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, судом встановлено, що пеня нарахована вірно за загальний період прострочення оплати з 25.09.2015 року по 16.02.2016 року та становить 213,08 грн.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосування індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що вони здійснені вірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати у сумі 2 951,03 грн. за період з грудня 2013 року по лютий 2016 року та 3% річних у сумі 310,49 грн. за період з 21.11.2013 року по 16.02.2016 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір слід покласти на відповідача у сумі 1 378,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Юнона-2" (51939, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Харківська, буд. 21 Г, ідентифікаційний код 20242751) на користь комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (51914, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Петровського, 168, р/р 5800 в ПАТ "Укрсиббанк", МФО 351005, ідентифікаційний код 03342573) пеню у сумі 213,08 грн., 3% річних у сумі 310,49 грн., інфляційні втрати у сумі 2 951,03 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.04.2016 року.

Суддя ОСОБА_2