ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа № 922/6261/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін :

позивача ОСОБА_1 за довіреністю 08-11/7787/2-15 від 30.12.2015 р.

відповідача - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Промпродукт" (вх. № 529Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 02.02.2016 р. у справі № 922/6261/15

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до ТОВ "Промпродукт", м. Харків

про внесення змін до договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у справі № 922/6261/15 (суддя Ємельянова О.О.) позовні вимоги задоволено частково.

Внесено зміни до договору оренди землі, зареєстрованого 30.01.2006 року № 09 у Харківській регіональній філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у такій редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди землі,

зареєстрованого 30 січня 2006 року за № 09 у Харківській регіональній філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах

____ ______________20

Харківська міська рада Харківської області (Орендодавець) в особі міського голови ОСОБА_2 з одного боку та товариства з обмеженою відповідальністю "Промпродукт" (Орендар) в особі керівника ____________________________________________з другого боку, домовились про нижченаведене:

5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 662 від 31.10.2013 становить 21 512 476 грн. (двадцять один мільйон пятсот дванадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень).

9. Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 414/14 від 7.11.2013 на рік становить 3 % від її нормативної грошової оцінки і складає 645 374,28 грн. (шістсот сорок пять тисяч триста сімдесят чотири гривень 28 копійок), або в місяць 53 781,19 грн. (пятдесят три тисячі сімсот вісімдесят одна гривня 19 копійок).

ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР

Харківська міська рада Товариство з обмеженою

Харківської області відповідальністю Промпродукт

м. Харків, м-н Конституції, 7 61105, м. Харків, пр. Героїв Сталінграда,

код 04059243 буд., 45, код 30753557

В особі міського голови В особі керівника

__________________ ОСОБА_2 ____________________

/ підпис/ підпис/ /ПІБ/

В решті позову щодо внесення змін у інші пункти договору оренди землі зареєстрованого 30.01.2006 року № 09 у Харківській регіональній філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, а саме пункту І, пункту 2, абзац 2 пункту 5, абзац 1 пункту 9 пунктів 13, 14 та пункту 28. д); та пункту II додаткової угоди - відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Промпродукт" (61105, Харківська обл., м. Харків, вул. Героїв Сталінграду, буд. 45, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7, ; в тому числі Одержувач: Харківська міська рада, реєстраційний рахунок: 2986, Банк: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО банку: 851011) 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач не погодився з зазначеним рішенням та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що умовами договору не передбачено права позивача на внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині збільшення розміру орендної плати в односторонньому порядку на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування. Тому, на думку відповідача, посилання суду першої інстанції на порядок впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 року, затвердженого рішенням 26 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 1269/13 від 25.09.2013 року є безпідставним.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2016 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.03.2016 р.

Позивач 28.03.2016 р. надав за вх. № 3360 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 р. розгляд справи відкладено на 11.04.2016 р.

В судове засідання, призначене на 28.03.2016 р. представник відповідача не зявився, причину неявки не повідомив, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляв.

Підпунктом 3.9 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду (пункт 2 частини другої статті 11110 ГПК України).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України (абз. 1 пп. 3.9.1 пп. 3.9 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

У пп. 3.9.2 пп. 3.9 п. 3 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України роз'яснено, що неявка учасника судового процесу у судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкладення розгляду справи від 28.03.2016 р. була направлена сторонам по справі, згідно зі штампом канцелярії, який міститься на зворотній ухвали 31.03.2016 р.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача за відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи сторін, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено вірно судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення сесії Харківської міської ради від 14.10.2005 року № 199/05 Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд між Харківською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Промпродукт" (орендар) укладено договір оренди землі від 30.01.2006 року, орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарської призначення землі промисловості, яка знаходиться м. Харків, вул. Іскринська, 37-б (т. 1, а.с.16).

Пунктом 8 договору сторонами визначено, що договір укладено строком до 01.10.2055 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як свідчать матеріали справи, 30.01.2006 року було складено акт приймання передачі земельної ділянки площею 2,6183 га (т. 1, а.с. 21).

Відповідно до витягу НВ - 013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.09.2013 року:

кадастровий номер :01:025:0001;

категорія земель землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення;

форма власності комунальна власність;

площа земельної ділянки, гектарів 2,6183 (т. 1, а.с.27).

Згідно пункту 5 договору оренди землі від 30.01.2006 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з довідкою № 2740/05 від 23.09.2005 року становить 14 142 826 гривень (чотириста мільйонів сто сорок дві тисячі вісімсот двадцять шість гривень (т. 1, а.с. 16).

Пунктом 9 договору сторонами визначено що орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Державного казначейства у Харківській області. Інформація щодо реквізитів отримується у відповідному органі державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.

Розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку становить:

- 2006 рік: 16 454, 29 гривень (шістнадцять тисяч чотириста пятдесят чотири гривні двадцять девять копійок);

- 2007 рік: 19 357,99 гривень (девятнадцять тисяч триста пятдесят сім гривень девяносто девять копійок) (т. 1, а.с. 16).

Відповідно до пункту 13 договору розмір орендної плати переглядається у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в) внаслідок інфляції - щорічно; г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; д) в інших випадках, передбачених законом.

Рішенням 25-ої сесії Харківської міської ради 6-го скликання від 03.07.2013 р. за №1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 року.

Рішенням 26-ої сесії Харківської міської ради 6-го скликання від 25.09.2013 р. за №1269/13 Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013" встановлено (пункти 2- 3 рішення), що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014 року. Зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові (т. 1, а.с. 36).

Пунктом 5 рішення №1269/13 Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов'язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідне рішення було опубліковано у офіційному виданні Харьковские известия 01.10.2013 році.

Відповідно до пункту 2 статті 20 та пункту 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до витягу № 662 від 31.10.2013 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21512476 грн. (т. 1, а.с. 30).

Департаментом земельних відносин було здійснено розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, грошова оцінка яких проведена станом на 01.01.2013 року № 414/14. та встановлена ставка річної орендної плати (процент від нормативної грошової оцінки) у розмірі 3. Так, розмір орендної плати в рік становить 645 374,28 грн., а розмір орендної плати в місяць 53 781,19 грн. (т. 1, а.с. 29).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2013 року Департаментом земельних відносин на адресу відповідача було направлено лист-пропозицію № 4824/0/225-13 про зміну договору оренди землі. У якій попереджено відповідача, що у разі незадоволення зазначеної пропозиції у встановлений строк Департаментом земельних відносин буде підготовлено пропозиція до юридичного департаменту для вжиття заходів щодо спонукання до здійснення дій стосовно укладання додаткової угоди до договору оренди землі у судовому порядку (т. 1, а.с. 32).

Відповідачем вищезазначену вимогу позивача залишено без задоволення, що і стало причиною звернення із позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог і заперечень колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України, частини 8 статті 93 Земельного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю-це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Виходячи з частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Підставами проведення оцінки земель, виходячи з положень статті 15 Закону України "Про оцінку земель", є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до частини 2 статті 648 Цивільного кодексу зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Згідно з частиною статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про оренду землі" та пункту 36 договору оренди землі зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зважаючи на наведені норми, підставою для внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є або істотне порушення умов договору, або наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін.

Відповідно до пункту 13 договору оренди землі сторони при укладенні договору досягли згоди, що розмір орендної плати переглядається зокрема у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів та в інших випадках, передбачених законом.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, у зв'язку зі зміною зазначеним рішенням органу місцевого самоврядування розмірів нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, що використовується для визначення розміру орендної плати по укладеному між сторонами договору оренди землі, виникли обставини, передбачені пунктом 13 цього договору як підстава для обов'язкового перегляду (зміни) розміру орендної плати.

Згідно із пунктом Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів врегулювання спірних відносин за взаємною згодою сторін відповідач ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині внесення змін до договору шляхом укладання додаткової угоди про визначення розміру із орендної плати, а саме абзац 1 пункту 5, абзац 2 пункту 9 додаткової угоди.

Щодо вимог позивача про внесення змін до п.13, 14, 28 д) розділу І проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 16.01.2006 року за №2406671 колегія суддів виходить з наступного.

Ці пункти безпосередньо не стосуються зміни розміру орендної плати за договором у звязку зі зміною розміру нормативної оцінки землі, що відбулася.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Позивачем не надано доказів того, що необхідність внесення запропонованих змін в ці пункти визначена законодавством.

До загальних принципів господарювання відноситься заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини (ст.6 ГК України).

Згідно п.3 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України (свобода договору) встановлено наступне. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Враховуючи те, що зазначені зміни не регулюють питання розміру орендної плати, а обовязковість їх внесення до договору позивачем не обґрунтовано та не доведено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в частині задоволення вимог позивача щодо внесення змін до п.13, 14, 28 до договору.

Крім того, відмовляючи в позові в цій частині, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що редакція пункту 13 договору у пропонованій додаткової угоді до договору оренди землі не відповідає пункту 13 Типового договору оренди, затвердженого Постановою КМУ від 03.03.2004р. №220 та пункту 5.1. Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008р. №41/08, який визначає, що встановлений згідно з розділом II цього Положення розмір орендної плати підлягає обов'язковому перегляду у разі: а) зміни функціонального використання земельної ділянки, передбаченого договором; б) внаслідок інфляції (щорічного уточнення на коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки); в) зміни розміру земельного податку; г) перерахунку базової ставки орендної плати. А саме, в додатковій угоді міститься додаткова підстава для обовязкового перегляду орендної плати : "зміни нормативної оцінки землі". Відсутність такої підстави у типовому договорі оренди, затвердженому Постановою КМУ від 03.03.2004р. №220, унеможливлює її включення в спірний договір.

Також, судом першої інстанції було вірно не взято до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору.

Відповідно до ч. ч. 2 - 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено лише порядок зміни та розірвання договорів. Недотримання стороною договору зазначеного порядку при наявності встановлених законом матеріально-правових підстав для розірвання договору не може бути підставою для відмови в захисті судом порушеного цивільного права, оскільки інше суперечили б положенням ч. 2 ст. 124 Конституції.

При цьому згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому норми статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 Господарського процесуального кодексу України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору без дотримання порядку досудового врегулювання спору. Аналогічної правової позиції також дотримується Верховий Суд України у своїх постановах від 08.05.2012 року у справі № 5021/966/2011,від 19.09.2011 року № 3-74гс-11, від 17.06.2008 року у справі № 8/32пд та Вищий господарський суд України в інформаційних листах Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року від 13.08.2008 року № 01-8/482, Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) від 15.01.2010 року № 01-08/12; Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 21.11.2011 року № 01-06/1624/2011.

Оскільки, недотримання позивачем порядку досудового врегулювання спору не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про внесення змін до договору.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Харківської області від 02.02.2016 р. у справі № 922/6261/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Зважаючи на наведене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Промпродукт" на рішення господарського суду Харківської області від 02.02.2016 р. у справі № 922/6261/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.02.2016 р. у справі № 922/6261/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.