ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016р. Справа№ 914/353/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Діпнет Україна», м. Дергачі Харківської області

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Модем», м. Львів

про стягнення 139 609, 75 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не з»явився

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача розяснено.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Діпнет Україна» до Товариства з додатковою відповідальністю «Модем» про стягнення 139 609, 75 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.02.2016 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.02.2016 р.

В судові засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судові засідання не з»явився, проте 14.03.2016 р. подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю явки уповноваженого представника в судове засідання, а також повідомив суд, що його заборгованість перед позивачем значно зменшилась.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Діпнет Україна» (надалі - позивач) звернувся в господарський суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Модем» (надалі - відповідач) про стягнення 139 609, 75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 26.06.2014 р. між ним та відповідачем було укладено договір № 26061 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач зобов»язується поставити і передати у власність відповідача товар у кількості та асортименті, передбаченому договором, а відповідач зобов»язується прийняти товар від позивача та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що ціна товару, що поставляється обумовлюється для кожної партії товару окремо і відображається у відповідній специфікації, або товаротранспортних чи видаткових документах.

Згідно п. 5.1 договору, умови, порядок та терміни оплати вказуються в специфікаціях, які є невід»ємними частинами цього договору. У разі, якщо постачання товару здійснюється без складання специфікації, вартість поставленого товару підлягає оплаті відповідачем протягом 10 календарних днів з дня поставки товару.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу кабель ОАрБгП-24А6 (6х4)-3, 5, барабан 14 А ВОК, барабан 14 ВОК на загальну суму 1 076 569, 17 грн., що підтверджується видатковими накладними від 29.01.2015 р. № 290111, від 19.05.2015 р. № 190513, від 12.06.2015 р. № 120617, від 26.06.2015 р. № 26066 та товарно-транспортною накладною від 18.06.2015 р. № 1806.01.

Однак товар, отриманий відповідачем згідно видаткової накладної від 26.06.2015 р. № 26066, був ним оплачений лише частково в розмірі 276 822, 05 грн., у зв»язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 101 400, 00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім стягнення основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 28 069, 75 грн. та штраф в розмірі 10 140, 00 грн.

Відповідач в судові засідання не забезпечив явки уповноваженого представника, документально та нормативно обгрунтованого відзиву на позовну заяву суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи із наступних мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, 26.06.2014 р. між ним та відповідачем було укладено договір № 26061. Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов»язується поставити і передати у власність відповідача товар у кількості та асортименті, передбаченому договором, а відповідач зобов»язується прийняти товар від позивача та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що ціна товару, що поставляється обумовлюється для кожної партії товару окремо і відображається у відповідній специфікації, або товаротранспортних чи видаткових документах.

Згідно п. 5.1 договору, умови, порядок та терміни оплати вказуються в специфікаціях, які є невід»ємними частинами цього договору. У разі, якщо постачання товару здійснюється без складання специфікації, вартість поставленого товару підлягає оплаті відповідачем протягом 10 календарних днів з дня поставки товару.

На виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу кабель ОАрБгП-24А6 (6х4)-3, 5, барабан 14 А ВОК, барабан 14 ВОК на загальну суму 1 076 569, 17 грн., що підтверджується видатковими накладними від 29.01.2015 р. № 290111, від 19.05.2015 р. № 190513, від 12.06.2015 р. № 120617, від 26.06.2015 р. № 26066 та товарно-транспортною накладною від 18.06.2015 р. № 1806.01.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Однак, товар отриманий відповідачем згідно видаткової накладної від 26.06.2015 р. № 26066 був ним оплачений лише частково в розмірі 276 822, 05 грн., внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 101 400, 00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення від 11.02.2016 р. № 520 відповідачем, після подання позивачем позову до суду, сплачено в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар 81 400, 00 грн., тому провадження у справі, в частині стягнення вказаної суми слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 20 000, 00 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 28 069, 75 грн., то суд зауважує наступне.

Відповідно до п. 9.1 договору, у випадку порушення покупцем термінів оплати товару, покупець протягом 5 календарних днів з дня отримання відповідної вимоги постачальника, зобов»язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня від вартості не оплаченого в строк товару за кожний день прострочення платежу.

Приписами статтей 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Позивачем, в порушення вказаної норми, здійснено розрахунок пені за період що перевищує шість місяців, тому стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 25 336, 11 грн.

Пунктом 9.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем зобовязань з оплати вартості товару на протязі календарного місяця, протягом якого виникло таке зобовязання, покупець зобовязаний сплатити постачальникові штраф у розмірі 10% від вартості не оплаченого в строк товару.

В п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено що застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Таким чином, позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 10 140, 00 грн., розрахунок якого проведено вірно, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладаються на відповідача, пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Модем» (79035, м. Львів, вул. Пасічна, 160, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Діпнет Україна» (62302, м. Дергачі Харківської області, вул. Петровського, 163-Г, ) суму у розмірі 57 528, 37 грн. з них:

- 20 000, 00 грн. основної заборгованості;

- 25 336. 11 грн. пені;

- 10 140, 00 грн. штрафу;

- 2 052, 26 грн. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 81 400, 00 грн. основного боргу припинити.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати відповідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 18.04.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.