ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа № 911/505/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик

до Товариства з обмеженою відповідальністю КАТОН

про стягнення 12682,90 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Форофонтова ОСОБА_1 (довіреність б/н від 31.12.2015 р.);

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик до Товариства з обмеженою відповідальністю КАТОН про стягнення 12 682,90 грн. з яких 7287,42 грн. основного боргу, 1452,29 грн. пені, 1756,96 грн. 20 % річних та 2186,23 грн. 30 % штрафу, у звязку з неналежним виконанням Договору поставки № 397 від 01.01.2011 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року порушено провадження у справі № 911/505/16 та призначено справу до розгляду на 10.03.2016 року.

10.03.2016 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 10.03.2016 року представники сторін не зявилися, сторони вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року не виконали, у звязку з чим розгляд справи відкладався до 21.03.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 21.03.2016 року представники сторін не зявилися, сторони вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року не виконали, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Розгляд справи відкладався до 11.04.2016 року.

01.04.2016 року представником позивача через канцелярію суду подана заява про уточнення суми позовних вимог в частині стягнення суми пені та 20 % річних, а саме 588,91 грн. пені та 3161,70 грн. 20 % річних, решту позовних вимог просить залишити без змін.

В судовому засіданні 11.04.2016 року позивач позовні вимоги (уточнені) підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 11.04.2016 року не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив, письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю КАТОН (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 397 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобовязується передати у власність Покупця алкогольні напої (далі Товар), а Покупець зобовязується прийняти і оплатити Товар в порядку, визначеному умовами цього Договору.

Ціна на Товар зазначається Постачальником у видатковій накладній на Товар (п. 5.2 Договору).

Датою оплати вартості Товару є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 6.2 Договору).

Даний договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку, якщо жодна із Сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та тих же умовах (п. 9.7 Договору).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що позивач протягом листопада грудня 2013 року поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 9550,02 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 74370/73979 від 26.11.2013 року на суму 2862,60 грн., № 78740/78344 від 18.12.2013 року на суму 954,42 грн. № 81628/81373 від 31.12.2013 року на суму 2866,50 грн. та № 81632/81377 від 31.12.2013 року на суму 2866,50 грн.

Позивач зазначає, що відповідач своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково на загальну суму 2262,60 грн., а саме: 1862,60 грн. за видатковою накладною № 74370/73979 від 26.11.2013 року та 400 грн. за видатковою накладною № 78740/78344 від 18.12.2013 року, у звязку з чим, за відповідачем станом на день розгляду спору існує заборгованість в сумі 7287,42 грн. Відповідні обставини відповідачем не заперечені та не спростовані.

В той же час, судом встановлено, що позивач в тексті позовної заяви стверджує, що розрахунки за Товар здійснюються протягом 21 календарних днів з дня отримання Товару. Однак пунктом 6.1 Договору, яким передбачено порядок розрахунків, сторони не врегулювали питання щодо кількості днів протягом яких відповідач має оплатити отриманий Товар, зазначивши лише, що «розрахунки за Товар здійснюються Покупцем протягом календарних днів з дня отримання Товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника», у звязку чим, у суду відсутні підстави вважати достовірними відомості вказані позивачем в позовній заяві щодо порядку розрахунків за поставлений Товар.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, враховуючи, що умовами Договору не врегульовано строк оплати товару, у відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

За наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 7287,42 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати Товару, позивач також заявив у позові вимогу (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про стягнення з відповідача 588,91 грн. пені та 2186,23 грн. 30 % штрафу на підставі п. 7.1 Договору, 3161,70 грн. 20 % річних на підставі п. 9.2 Договору.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 7.1 Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення Покупцем строків оплати вартості одержаного від Постачальника Товару більше ніж на 15 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф в розмірі 30 % від суми боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 9.2 Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого від Постачальника Товару, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику 20 % річних від суми боргу за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином, сторонами в Договорі погоджено інший розмір процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, штрафу та річних.

Однак, суд встановивши, що в спірному договорі, наданому до суду, сторонами не врегульовано строк оплати товару, вважає, що обовязок оплати Товару виникає після його прийняття і прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування проведені за періоди з врахуванням відстрочки на 14 днів, тобто за періоди, менші, ніж з врахуванням встановлених судом термінів оплати згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України. Також, позивачем в розрахунку позову враховано часткові проплати відповідача раніше, ніж такі оплати були здійснені.

Враховуючи характер виявлених помилок в датах, з яких виникає у позивача право вимоги відповідної штрафної санкції та в сумах, на які останній здійснював відповідні нарахування, суд дійшов висновку, що такі помилки не призвели до збільшення відповідальності відповідача, в порівнянні з відповідальністю, яка б підлягала стягненню в разі збільшення періоду заборгованості з огляду на ст. 692 Цивільного кодексу України та врахуванням часткових проплат з дня їх здійснення, тому позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню в межах заявлених. Штраф нарахований на заборгованість, яка існувала більше 15 днів.

Таким чином, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум за заявлені періоди і оскільки вказані помилки в розрахунках здійснені в бік зменшення, з відповідача підлягає стягненню пеня, 30 % штрафу та 20 % річних в заявлених позивачем розмірах.

Також, судом враховано, що пеня та штраф є окремими видами відповідальності і їх одночасне стягнення не суперечить нормам чинного законодавства, крім того, обидва види відповідальності та її розмір погоджені сторонами в Договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КАТОН (07100, Київська обл., м. Славутич, Єреванський квартал, 24, код 25566628) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик (02088, м. Київ, вул. Леніна, 42, код 35871504) 7287 (сім тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 42 коп. основного боргу, 588 (пятсот вісімдесят вісім) грн. 91 коп. пені та 3161 (три тисячі сто шістдесят один) грн. 70 коп. 20 % річних, 2186 (дві тисячі сто вісімдесят шість) грн. 23 коп. 30 % штрафу та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.04.2016 р.

Суддя Т.П. Карпечкін