ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"18" квітня 2016 р. Справа № 911/764/16

За позовом Підприємства споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (08800, Київська обл., Миронівський район, місто Миронівка, вулиця 40-річчя Перемоги, будинок 2)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08800, АДРЕСА_1)

про звільнення торгового місця

суддя Н.Г.Шевчук

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 (дов. №108 від 16.03.2016);

від відповідача ОСОБА_1 (НОМЕР_1, вид. Миронівським РВГУ МВС України, 23.04.1997); ОСОБА_3 (дог. про надання правової допомоги №14 від 18.04.2016).

Суть спору: Підприємство споживчої кооперації «Миронівський ринок» звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить зобовязати відповідача звільнити торгову місце №199 загальною площею 11,00кв.м на промисловому ринку підприємства споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації за адресою: м.Миронівка, вул 40-річчя Перемоги, №25 шляхом демонтажу торгівельного (кіоску) контейнера.

Позовні вимоги з посиланням на статтю 785 Цивільного кодексу України обгрунтовані тим, що відповідач займає торгове місце після закінчення терміну дії договору №172 про надання торгового місця від 02.01.2014.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що договір є діючим на теперішній час, оскільки позивач у встановленому порядку не повідомив про намір припинити договір на 2016 рік; що позивачем в односторонньому порядку були внесені виправлення в договір в частині зазначення номеру договору та номеру торгового місця (арк. с. 3,57-58).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 11 цього Кодексу Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Позивач стверджує, що між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 02.01.2014 був укладений договір №172 про надання торгового місця на промисловому ринку в м.Миронівка по вул. 40-річчя Перемоги №25, відповідно до якого відповідач отримала торгове місце №199 загальною площею 11,00кв.м, де нею встановлений (кіоск) контейнер для торгівлі.

Позивач також вказує, що термін дії цього договору встановлений до 31.12.2014 та у звязку з відсутністю у сторін наміру про його розірвання був продовжений до 31.12.2015, що позивач 31.10.2015 та 27.11.2015 повідомив відповідача про припинення дії договору 31.12.2015 та запропонував з 02.01.2016 укласти новий договір, що відповідач не відповіла на пропозицію про укладення нового договору.

З посиланням на зазначені обставини позивач вважає, що договір №172 від 02.01 2914, який за своєю правовою природою є договором оренди, а тому відповідач, який відмовився від переукладення договору на 2016 рік, відповідно до пункту 7.1 договору та частини першої статті 785 Цивільного кодексу України зобовязаний звільнити торгове місце №199.

Відповідно до положень статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вбачається з наданого позивачем договору №172 про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки від 02.01.2014 (далі Договір №172), сторонами в преамбулі цього договору вказані з однієї сторони Підприємство споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (Підприємство) та з іншої сторони фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (Підприємець) (арк. с. 10).

У пункті 1.1 цього договору зазначено, що Підприємство надає, а Підприємець отримує торгове місце під №199 загальною площею11,00кв.м на промисловому ринку за адресою: м.Миронівка, вул. 40-річчя Перемоги, 25, на торговому місці розміщується металевий контейнер Підприємця, який є його власністю.

Відповідно до пункту 2.2 Договору №172 торгове місце передається уповноваженим представником Підприємства Підприємцю за актом приймання-передачі протягом 3-х днів з моменту укладення цього договору.

У пунктах 3.1, 3.2 Договору №172 вказано, що торгове місце передається із 01.01.2014 по 31.12.2014, і якщо жодна сторона в термін одного місяця до закінчення дії даного договору не заявить про намір його розірвати, даний договір продовжується на той же самий строк і на тих самих умовах, що були ним передбачені.

Плата за торгове місце встановлена за 1кв.м торгівельної площі 46грн. на місяць, а всього до сплати 506грн на місяць, плата сплачується в касу або на розрахунковий рахунок Підприємства за вибором Підприємця до 15 числа поточного місяця (пункти4.1, 4.3).

По закінченню терміну дії договору Підприємець зобовязаний протягом 5 днів повернути торгове місце Підприємству або переукласти договір (пункт 7.1).

Проте, у розділі 10 «Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» вказується Підприємець ОСОБА_1 і міститься підпис ОСОБА_1, що не заперечує відповідач.

Судом також встановлено, що, як вбачається з наданого відповідачем договору (арк. с.39), позивачем та відповідачем ОСОБА_1 Андріївноютакож був також підписаний Договір (без зазначення його номеру) про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки від 02.01.2014 (далі Договір б/н), в якому сторонами в преамбулі також вказані Підприємство споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (Підприємство), з однієї сторони, та з іншої сторони фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (Підприємець).

При цьому в Договорі б/н номер торгового місця не вказаний.

В іншій частині зміст Договору б/н ідентичний змісту Договору №172.

Відповідач стверджує, що позивач в односторонньому порядку вніс зміни в договір в частині зазначення номеру договору та номеру торгового місця.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зміст договору згідно статті 628 цього Кодексу становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною третьою статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 207 Цивільного кодексу України (в редакції станом на 02.01.2014) встановлено, зокрема, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Судом встановлено, що надані сторонами договори від 02.01.2014 не є тотожними в частині такої обовязкової умови як предмет договору, а саме: номер торгового місця; що вказані в преамбулах договорів найменування сторони договору (прізвище) не відповідають найменуванню (прізвищу) особи, яка їх підписала, а саме: в преамбулі - ОСОБА_4, а підписані договори ОСОБА_1; при цьому будь-які ідентифікуючі відомості особи, вказаної у преамбулі і в розділі 10 «Місцезнаходження, реквізити і підписи сторін», як-то: код платника податків або інші дані, відсутні.

За таких обставин, зважаючи на те, що предметом спору є вимога про зобовязання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звільнити торгову місце №199 загальною площею 11,00кв.м на промисловому ринку підприємства споживчої кооперації «Миронівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації за адресою: м.Миронівка, вул 40-річчя Перемоги, №25 шляхом демонтажу торгівельного (кіоску) контейнера, суд виключає з числа доказів по справі надані сторонами договір №172 про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки від 02.01.2014 та договір про надання місця для торгівлі на «Миронівському ринку» Київської регіонспоживспілки від 02.01.2014.

З цих же підстав суд відхиляє доводи відповідача про те, що договір про надання їй торгового місця на Миронівському ринку (при цьому не зазначає який саме договір і якого місця) є діючим на теперішній час.

Суд також встановив, що будь-які інші докази, які слугували б підставою для покладення на відповідача зобовязання про звільнення вказаного торгового місця №199, як-то: акт передачі відповідачу цього торгового місця, акт про зайняття ним торгового місця №199, відсутні..

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у разі відмови у позові покладається на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 22.04.2016.