ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 квітня 2016 року Справа № 916/4612/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВоліка І.М., Демидової А.М.
перевіривши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 10.03.2016
у справі№ 916/4612/15 господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ППЛ 33-35"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"
провизнання недійсним п.п.5.4.3, 6.3 договору, визнання недійсними змін до додатку до договору та стягнення 1 499,12 грн
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Транс Лоджістікс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою № 29/03 від 29.03.2016 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 у справі № 916/4612/15.

Втім, подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011 ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У випадку об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є визнання недійсним п.п.5.4.3, 6.3 договору, визнання недійсними змін до додатку до договору та стягнення 1 499,12 грн.

Отже, судовий збір за подання даної касаційної скарги сплачується за ставками встановленими для двох вимог немайнового характеру, а також для вимоги майнового характеру.

Разом з тим, до касаційної скарги позивача додано платіжне доручення № 3388 від 29.03.2016 про сплату судового збору в розмірі 4 384,80 грн, що не може вважатися належними доказами сплати судового збору у встановленому розмірі, оскільки сплачена сума не відповідає вищезазначеним вимогам.

Таким чином, скаржником судовий збір не сплачено у встановленому розмірі і тому касаційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я І.М. Волік

С у д д я А.М. Демидова