РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016Справа №910/2896/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління №24"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Східгазбуд"

про стягнення 239 481,08 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Бердичевський О.В., за довіреністю

від відповідача: Москаленко А.С., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Східгазбуд" (далі - відповідач) про стягнення 319 658,72 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.02.2016 було порушено провадження у справі № 910/2896/16, розгляд справи призначено на 16.03.2016.

11.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

14.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення у справі.

У судове засідання 16.03.2016 представник позивача з'явився, подав письмові пояснення у справі та надав суду для огляду оригінали Актів виконаних будівельних робіт № № 1, 2, 3, 4, 5 та 6. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 29.02.2016 про порушення провадження у справі № 910/2896/16 позивач виконав.

У судове засідання 16.03.2016 представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 29.02.2016 про порушення провадження у справі № 910/2896/15 відповідач не виконав.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 16.03.2016 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 29.02.2016 про порушення провадження у справі № 910/2896/16 та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 13.04.2016.

28.03.2016 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання.

13.04.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

Представники сторін у судове засідання 13.04.2016 з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 13.04.2016 клопотання представника позивача, яке надійшло до відділу діловодства господарського суду міста Києва 28.03.2016, суд встановив, що зазначене клопотання за своїм змістом є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 13.04.2016 представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав.

У судовому засіданні 13.04.2016 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Східгазбуд" (далі - відповідач, генпідрядник) та Публічним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління № 24" (далі - субпідрядник, позивач) було укладено Договір субпідряду № 1-28/03/2014 (далі - Договір), відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується у 2014 році за завданням генпідрядника виконати на свій ризик та своїми силами роботи, зазначені в п. 1.2 Договору (далі - роботи), а генпідрядник - прийняти і оплатити виконані роботи та поставлені матеріали.

Згідно з п. 3 Договору ціна цього Договору становить 1 817 604,00 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 302 934,00 грн.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору для розрахунків за виконані роботи субпідрядник до 20 числа звітного місяця передає генпідряднику акти КБ-2в та довідки КБ-3. Перерахування коштів за виконані роботи здійснюється генпідрядником після підписання сторонами актів КБ-2в, довідки КБ-3 за звітній місяць, у строк до 30 календарних днів від дня підписання генпідрядником такої довідки КБ-3 згідно графіку фінансування 2014-2015.

В подальшому, 31.10.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести до Договору зміни, зокрема викласти в наступній редакції пункти 3, 3.3, 3.5:

« 3. Ціна цього договору орієнтовно становить 1 817 604,00, у тому числі ПДВ 20 % 302 934,00 грн. Остаточна сума договору буде визначена після повного завершення робіт та підписання сторонами актів КБ-2в та довідки КБ-3.»;

« 3.3 Ціна цього договору може бути змінена за взаємною згодою сторін.»;

« 3.5 Договірна ціна, яка застосовується при розрахунках за виконані роботи за цим Договором, є динамічною (приблизною) тобто такою, яка визначена на основі кошторису, що може підлягати коригуванню з урахуванням уточнення обсягів робіт, цін на ресурси та інших підстав, визначених умовами Договору.».

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст. 843 ЦК України).

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до тверджень позивача, відповідачем було сплачено за виконанні роботи лише 1 785 000,00 грн, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з оплати робіт за Договором в розмірі 180 147,58 грн.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується, зокрема актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2014 року, № 2 за жовтень 2014 року, № 3 за жовтень 2014 року, № 4 за грудень 2014 року, № 5 за грудень 2014 року, № 6 за грудень 2014 року, які підписані та скріплені печатками сторін та копії яких наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначає, що наскільки йому відомо, акти підписані інженером відповідача, якому генеральний директор не надавав відповідних повноважень.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, майже вся сукупна вартість виконаних робіт була оплачена відповідачем, а саме з загальної вартості виконаних робіт на суму 1 965 147,58 грн було сплачено відповідачем 1 785 000,00 грн, що відповідно свідчить про прийняття відповідачем робіт та, в тому числі, прийняття робіт за Актами приймання виконаних будівельних робіт.

Також відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження не виконання позивачем зазначених робіт, або не прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості за Договором в розмірі 180 147,58 грн.

В свою чергу, позивачем доведено суду належними доказами наявність заборгованості у відповідача за Договором у вищезазначеній сумі.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в розмірі 180 147,58 грн підлягає задоволенню.

Крім основної суми заборгованості, позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 33 327,30 грн, штраф в розмірі 1 610,33 грн, 3% річних в розмірі 4 338,35 грн та інфляційні втрати в розмірі 9 057,52 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11.

Відповідно до п. 7.2.2 Договору у разі порушення строків фінансування робіт, генпідрядник зобов'язаний сплатити на користь субпідрядника неустойку у розмірі 0,1 % від повної вартості відповідного виду робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення.

За прострочення понад 30 календарних днів без мотивованої причини додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості робіт.

Судом здійснено перерахунок сум пені та штрафу, з урахуванням положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та з урахуванням доведеного позивачем належними доказами розміру заборгованості відповідача за Договором, та встановлено, що позивачем вірно розраховано розміри пені та штрафу, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 33 327,30 грн пені та 1 610,33 грн штрафу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перераховано заявлені позивачем до стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4 338,35 грн 3 % річних та 9 057,52 грн інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, з урахуванням штрафу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат, в загальному розмірі 239 481,08 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Східгазбуд" (01004, м. Київ, вулиця Горького, будинок 23-А; ідентифікаційний код: 32727885) на користь Публічного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" (03110, м. Київ, вулиця Солом'янська, будинок 18-А; ідентифікаційний код: 04715664) заборгованість в розмірі 180 147 (сто вісімдесят тисяч сто сорок сім) грн 58 коп., 3% річних в розмірі 4 338 (чотири тисячі триста тридцять вісім) грн 35 коп, інфляційні втрати в розмірі 9 057 (дев'ять тисяч п'ятдесят сім) грн 52 коп., пеню в розмірі 33 327 (тридцять три тисячі триста двадцять сім) грн 30 коп., штраф в розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн 33 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 592 (три тисячі п'ятсот дев'яносто дві) грн 22 коп.

Повне рішення складено 18.04.2016.

Суддя О.В. Нечай