донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

20.04.2016 справа №908/5316/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі За участю представників сторін від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 Не зявився ОСОБА_5 (довіреність від 02.01.2016 №05) Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.02.16р.
у справі№ 908/5316/15 (головуючий суддя Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г., Зінченко Н.Г.)
за позовом до про Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АХА Страхування, м. Київ Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Оранта-Січ, м. Запоріжжя стягнення 4 993,10 грн. в порядку регресу
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», м. Запоріжжя про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 5993,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 9, 22, п.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказував, що відповідно до наведених норм права до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вважає, що в даному випадку відповідальним по відшкодуванню збитків є Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» як страховик, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7364054.

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» відповідач у справі у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечувало, посилаючись на лист № 2815 про відмову страхового відшкодування від 31.07.2015 р. За доводами відповідача, позивачем не надано доказів того, що пошкодження автомобіля НОМЕР_1, відповідно до яких було позивачем проведено додаткову виплату страхового відшкодування в сумі 4933,10грн., має відношення до ДТП, що сталася 24.01.2014 р. Вважає, що ПАТ «СК «Оранта-Січ» не несе зобовязання за відшкодування збитків в порядку регресу на суму 4993,10 грн.

В процесі розгляду справи на підставі ст. 38, п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України на адресу ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР» та ТОВ «ВОСТОК АВТО» судом першої інстанції направлені запити щодо надання інформації та відповідних доказів щодо виконання ними додаткових робіт по відновлювальному ремонту автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП 24.01.2014 р., а саме: докази виконання ремонтних робіт за виставленим Рахунком №СВА-К-02195 від 20.05.2014 р., зокрема, акт виконаних робіт та дефектну відомість, а також докази на підтвердження дати повернення транспортного засобу власнику.

Від ТОВ «Восток АВТОМИР» надійшла відповідь про те, що підприємство «ВОСТОК АВТО» ліквідовано в 2015 році. Щодо виконання робіт зазначено, що за спірним страховим випадком ремонтні роботи проводилися ТОВ «Бриллиант Авто» та надані копії документів.

В письмових поясненнях від 26.01.2016 р. позивач зазначав, що доплата страхового відшкодування в розмірі 4933,10 грн. згідно калькуляції ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР» до рахунку № СВА-К-02195 від 20.05.2014 р. здійснена з причини виявлення прихованих пошкоджень, які повязані з обставинами страхового випадку та які неможливо було виявити при первинному огляді автомобіля. Зазначав, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому вказується про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, реальним підтвердженням суми страхового відшкодування є саме платіжне доручення.

Згідно з уточненнями до позову позивач остаточно просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 4933,10 грн. Уточнення господарським судом розцінені як зменшення позовних вимог.

За доводами відповідача в другому автотоварознавчому дослідженні складеному 12.05.2014 р., як і в першому від 29.01.2014 р,. та ремонтній калькуляції від 30.01.2014 р., не було зазначено необхідності заміни саме склопідйомника передньої лівої двері. Він вважає, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» не надано суду достовірних доказів пошкодження склопідйомника передньої лівої двері саме в результаті ДТП, яке визнане страховим випадком. При цьому відповідач наголошував на тому, що ремонтна калькуляція від 16.05.2014 р. була проведена практично через чотири місяці після ДТП, отже, наявна реальна можливість пошкодження автомобіля вже після зазначеного ДТП.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.02.2016 року у справі № 908/5316/15 у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для вирішення спору та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Наголошує, що додаткова виплата страхувальнику (предмет спору) здійснена саме у звязку із страховим випадком, що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах судової справи.

У відзиві на скаргу, усних поясненнях відповідача у судовому засіданні апеляційного господарському суді, вказано на її безпідставність. Відповідачем були відшкодовані витрати, повязані з ремонтом автомобіля. Що стосується вимоги про відшкодування додаткових виплат по ремонту склопідйомника , то вони є безпідставними. Заміна двері здійснена при першому ремонті у лютому 2014 року. Після цього автомобіль знаходився в експлуатації і лише 21.05.2014 року виявлена нова поломка у вже відремонтованому після страхового випадку автомобіля склопідйомника на двері, яка вже була замінена при первинному ремонті.

Апелянт у судове засідання Донецького апеляційного господарського суду не зявився. Його явка не була визнана обовязковою, оскільки наявні у справі документи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника відповідача, судова колегія встановила.

05.08.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (Страховиком, позивачем у справі) та ОСОБА_6 (Страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №CON/VES/CASC0061533-ТП205870Га/13зп (надалі - Договір страхування), предметом якого є страхування автомобіля марки «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ, що належить Страхувальнику.

Згідно матеріалів справи, 24.01.2014 р. у м. Запоріжжя, на вул. Павлоградська, 14, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ, під керуванням водія ОСОБА_6 та транспортного засобу «RENAULT КЕНГО», держ. реєстр. №АР8879СМ, під керуванням водія ОСОБА_7.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2014 р. у справі №333/557/14-п водія автомобіля «RENAULT КЕНГО», держ. реєстр. №АР8879СМ ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні 24.01.2014 р. правопорушення, передбаченого ст. 124 ОСОБА_5 внаслідок порушення Правил дорожнього руху України.

У звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування, Страхувальник 25.01.2014р. звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Зазначена вище ДТП відповідно до умов договору страхування та норм чинного законодавства України визнана позивачем страховим випадком.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, ремонтної калькуляції №1.002.14.0 від 27.01.2014 р. та Страхового акту №1.002.14.000349/VESKO3093 від 31.01.2014 р. позивач визнав розмір нанесеної страхувальнику майнової шкоди у сумі 12495,73 грн.

На виконання умов договору страхування на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, страхового акту та розрахунку суми відшкодування, позивач здійснив на користь Страхувальника виплату страхового відшкодування в розмірі 12495,73 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 874093 від 03.02.2014 р.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7, який керував транспортним засобом «RENAULT КЕНГО», держ. реєстр. №АР8879СМ, визнаного винним у правопорушенні, на момент ДТП була застрахована відповідачем Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія Оранта-Січ» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7364054 (станом на 24.01.2014 діючий).

Згідно полісу № АС/7364054 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Відповідачем визнано подію від 24.01.2014 р. за регресною вимогою страховим випадком та перераховано на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 11495,73 грн. (платіжні доручення № 721 від 03.12.2014 р. на суму 2495,73 грн. та № 770 від 23.12.2014 р. на суму 6000,00 грн., № 684 від 14.11.2014р.).

28.05.2015 р. позивачем складено Страховий акт №1.002.14.00349/VESKO15506, в якому позивач визнав додатковий розмір нанесеної страхувальнику майнової шкоди у сумі 4933,10 грн. Згідно платіжного доручення №110921 від 29.05.2014 р. на суму 4933,10 грн. сума страхового відшкодування сплачена на розрахунковий рахунок ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР».

06.01.2015 р. позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу за вих. № 2268/00349/УБК на суму 17428,83грн., з повідомлення про виплату страхового відшкодування та проханням перерахувати зазначені кошти в порядку регресу на наведені реквізити.

15.06.2015 р. на адресу відповідача направлено додаток до вимоги, в якому позивач просить здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 4933,10 грн.

Листом від 21.07.2015 р. відповідач у додатковій вимозі відмовив, вказавши на сплату суми в розмірі 11495,73 грн. за страховою подією від 24.01.2014 р.

За доводами позивача, під час проведення відновлювального ремонту транспортного засобу Страхувальника, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на спеціалізованій станції технічного обслуговування, спеціалістами останньої було виявлено приховані пошкодження автомобіля, які не були виявленні при первинному огляді транспортного засобу. Вказує, що на підставі того, що було виявлено приховані пошкодження, які пов'язані з обставинами страхового випадку, згідно акта виконаних робіт позивачем було прийняте рішення про здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 4933,10 грн.., про що складено Страховий акт від 28.05.2014 р та здійснено доплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 110921 від 29.05.2014 р.

Позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4993,10 грн. (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог) є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 509 вказаного кодексу, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Кредитор у зобовязанні може бути замінений у випадках, встановлених законом, що передбачено ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України.

Такий випадок встановлено ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у справі №6-112цс13 при виплаті страховою компанією страхового відшкодування згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до неї переходить право вимоги потерпілого, а не відбувається набуття такого права в порядку регресу.

Таким чином, зі змісту наведених правових норм, вбачається, що у звязку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобовязанні є потерпілий) до заподіювача.

Отже, вказані правовідносини за своєю природою є заміною кредитора у зобов'язанні, що передбачено п. 4 ст. 512 Цивільного кодексу України. За таких обставин в даному випадку має місце заміна кредитора у зобовязанні і до позивача перейшли права в обсязі, належному первісному кредитору (потерпілому в ДТП).

Господарським судом встановлено, що позивачем виплачено на користь потерпілого в ДТП страхове відшкодування у розмірі 12495,73 грн., а тому у спірному зобовязанні згідно ст. 512 Цивільного кодексу України відбулася заміна кредитора Страхувальник передав страховику (ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, здійснивши виплату страхового відшкодування власнику автомобіля марки «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ на підставі договору добровільного страхування, позивач отримав право вимоги до страховика винної за спричинену шкоду сторони - у даному випадку до Публічного акціонерного товариства «Оранта-Січ».

Судом також встановлено, що позивач, скориставшись наданим йому Законом правом, направив на адресу відповідача вимогу № 6206/26/ЦВ від 22.07.2014 р. про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 12495,73 грн., додавши до вимоги відповідні документи, зокрема, Страховий акт та докази оплати цієї суми Страхувальнику.

Відповідачем задоволено регресну вимогу позивача за страховою подією від 24.01.2014 р. та перераховано на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 11495,73 грн., (платіжні доручення « 684 від 14.11.2014р., № 721 від 03.12.2014р., № 770 від 23.12.2014р.).

За доводами позивача, заявлена ним до стягнення додаткова сума страхового відшкодування в розмірі 4933,10 грн. повязана з тим, що під час проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ, на спеціалізованій станції технічного обслуговування, спеціалістами останньої було виявлено приховані пошкодження автомобіля, які не були виявленні при первинному огляді транспортного засобу, про що було і повідомлено Страхувальника.

Страхувальник звернувся з відповідною заявою до Страховика (позивача) з метою проведення доплати страхового відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням відновлювального ремонту прихованих пошкоджень автомобіля. Як вказує позивач, розглянувши надані Страхувальником документи, ним було прийняте рішення про здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 4933,10 грн., про що було складено Страховий акт №1.002.14.00349/VESKO15506 від 28.05.2014 р та здійснено доплату страхового відшкодування згідно платіжного доручення № 110921 від 29.05.2014 р.

При цьому позивач вважає, що зазначена сума підтверджується наданими суду доказами, зокрема, калькуляцією до рахунку № СВА-К-02195 від 20.05.2014 р. ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР», в якій встановлена вартість склопідйомника із зазначенням робіт по його заміні в розмірі 4933,10 грн., а також довідкою про перелік пошкоджень, відповідно до якої в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ, отримав наступні пошкодження: пошкоджено дверцята автомобіля, заднє ліве крило. Позивач вважає, що пошкодження склопідйомника передньої лівої двері автомобіля знаходиться в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодую, оскільки є дефектним пошкодженням і не може бути виявлене при первинному огляді автомобіля.

Відповідач, в свою чергу, проти додаткового відшкодування заперечує та вказує, що за страховою подією 24.01.2014 р. заява ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення заборгованості в порядку регресу із загальною сумою регресної вимоги 12495,73грн., була задоволена ПАТ СК «Оранта-Січ» у сумі 11495,73 грн. (за мінусом 1000,00 грн. франшизи) у листопаді-грудні 2014 р.

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази, дійшов, на думку колегії, обґрунтованого висновку про відсутність підстав для додаткового відшкодування відповідачем суми в розмірі 4993,10 грн., оскільки в даному випадку неможливо встановити, що сплачена позивачем сума повязана саме із страховим випадком 24.01.2014 р., відповідальність за яким визнано за Страхувальником відповідача.

Слід зазначити, що при першому Автотоварознавчому дослідженні від 29.01.2014 р. визначено вартість матеріальних збитків у сумі 14023,89 грн., в ремонтній калькуляції по системі АУДАТЕК також зазначено суму 14023,89 грн.

Дійсно, у постанові Верховного суду України від 15.04.2015 р. №3-50гс15, на яку посилався позивач у розгляді спору у суді першої інстанції, зазначено, що Законами України «Про страхування» та «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Проте, при розгляді позову місцевий суд обґрунтовано виходив з того, що визначальним у спорі, що розглядається, є встановлення факту того, що ремонтні роботи, у звязку із проведенням яких позивач здійснив додаткову страхову виплату, є наслідком саме дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.01.2014 р.

Між тим, згідно рахунку ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР» від 28.01.2014 р. та у ремонтної калькуляції до нього від 27.01.2014 р., а також в ОСОБА_5 надання послуг №БА-К-02333 від 11.02.2014 р. між ТОВ «ВОСТОК АВТО» та ТОВ «Бриллиант Авто», якій був виконавцем робіт по ремонту ОСОБА_5 «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ, підтверджуються ремонтні роботи по кузову та заміна двері передній лівої, де вказано «дверь передняя левая заменить». Тобто дефекту - невідповідності вимогам виробника заданої або очікуваної вимоги, яка стосується його складника (склопідйомника двері передній лівої) не було знайдено, тому і необхідність заміни склопідйомника двері передній лівої не визначено.

Судова колегія також приймає до уваги те, що перше Автотоварознавче дослідження складене 29.01.2014 р., а друге - 12.05.2014 р., практично через чотири місяця після ДТП.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. Наказом від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (надалі Методика), розділом ІУ Вимоги до оцінки КТЗ та викладення її результатів, у п.4.4 У звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається така інформація: н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів. Також, Методикою, Розділом V Технічний огляд КТЗ у п.5.4. г) передбачено, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен установити характер і обсяг пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов'язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

При цьому, ПрАТ «СК «АХА Страхування» в першому (від 31.01.2014 р.) та в другому (від 28.05.2014 р.) страховому акті зазначено дату огляду пошкодженого авто 24.01.2014 р. у ТОВ «Восток-Авто», а до матеріалів справи додано Протокол огляду транспортного засобу 25.01.2014 р. у ТОВ «Бриллиант Авто».

Крім того, як слідує із ОСОБА_5 надання послуг №БА-К05530 від 26.08.2014р. на поточний ремонт автомобіля (наряд замовлення від 26.08.2014р. на перелік робіт «дверь переднюю левую разобрать/собрать») та ОСОБА_5 надання послуг №БА-К05214 від 26.08.2014р. на поточний ремонт автомобіля (наряд замовлення від 06.08.2014р. на перелік робіт «замена стеклоподьемника передней левой двери») між ТОВ «ВОСТОК АВТО» та ТОВ «Бриллиант Авто», якій був виконавцем робіт по ремонту «TOYOTA COROLLA», держ. реєстр. №АР1053СМ (копії актів додано у відповіді ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР»), ремонтні роботи по заміні склопідйомника двері передній лівої проводились у серпні 2014 року.

Також, в рахунку ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР» від 20.05.2014 р. зазначено «відновлюваний ремонт кузова», а у ремонтної калькуляції від 16.05.2014р. вказано «стеклоподьемник дверь передняя левая - снять /установить», відмітка щодо необхідності заміни склопідйомника відсутня. Відповідного акта виконаних робіт ТОВ «ВОСТОК АВТО» суду не надано.

Таким чином, за наявними у справі документами неможливо зробити висновок про повязаність додаткового страхового відшкодування з отриманим пошкодженням під час страхового випадку 24.01.2014 р.

З метою встановлення дійсних обставин справи на адресу ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР» та ТОВ «ВОСТОК АВТО» господарським судом було направлено запити щодо надання інформації та відповідних доказів щодо виконання ними додаткових робіт по відновлювальному ремонту автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок ДТП 24.01.2014 р., а саме: докази виконання ремонтних робіт за виставленим Рахунком №СВА-К-02195 від 20.05.2014 р., зокрема, акт виконаних робіт та дефектну відомість, а також докази на підтвердження дати повернення транспортного засобу власнику.

ТОВ «ВОСТОК АВТОМИР» 15.02.2016 р. надало відповідь, в якій підтверджено замовлення та виконання робіт по заміні склопідйомника передньої лівої двері автомобіля (держ. номер НОМЕР_3), що було доручено ТОВ «Бриллиант Авто». Жодних відомостей відносно того, коли власником було одержано транспортний засіб з ремонту і чи повертався транспортний засіб після виконання робіт за актом надання послуг №БА-К-02333 від 11.02.2014 р. ані позивачем, ані виконавцем робіт суду не надано.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи значну розбіжність в часі складання позивачем страхових актів (31.01.2014 р. та 28.05.2014 р.), відсутність доказів того, що транспортний засіб після проведених відновлювальних робіт, які було прийнято за актом надання послуг №БА-К-02333 від 11.02.2014 р., не повертався власнику і не використовувався ним у період до складання страхового акту 25.05.2014 р., господарський суд, з яким погоджується і судова колегія, дійшов висновку, що позивачем не доведено повязаність виплаченої ним Страхувальнику суми в розмірі 4933,10 грн. із страховим випадком 24.01.2014 р., та відповідно того, що відповідач повинен нести відповідальність у вигляді відшкодування суми додатково сплаченого позивачем страхового відшкодування.

Посилання позивача на встановлення скритих дефектів, а саме склопідйомника, в ході проведення відновлювального ремонту не може бути безумовною підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача суми додаткового відшкодування, оскільки повязаність виплат із конкретним страховим випадком підлягає окремому доказуванню. В даному випадку позивачем не надано доказів того, що проведені ТОВ «Бриллиант Авто» ремонтні роботи за ОСОБА_5 надання послуг №БА-К05530 від 26.08.2014р. повязані саме з ДТП 24.01.2014 р., відповідальним за яку визнано Страхувальника відповідача.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 101-103, 105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.02.2016 року у справі № 908/5316/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л. Агапов

Судді: С.А. Малашкевич

ОСОБА_2

Надруковано 5 прим: 1-позивачу,1-відповідачу,1-у справу,1-ДАГС,1-ГСЗО