ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 р. Справа № 923/212/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль"

до Публічного акціонерного товариства "СИГМА"

про стягнення 2726536,51 грн річних,

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_2 (представника за дорученням),

відповідача ОСОБА_3 (представника за дорученням),

в с т а н о в и в:

02.03.2016 Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду з позовною заявою, спрямованою до Акціонерного товариства «СИГМА». Проте, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців правильною назвою відповідача на час розгляду справи в суді є Публічне акціонерне товариство «СИГМА», у звязку з чим допущена позивачем помилка, яка потім була перенесена в ухвалу суду про порушення провадження у даній справі від 04.03.2016, підлягає виправленню, у звязку з чим належним відповідачем у справі є Публічне акціонерне товариство «СИГМА».

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 3563851,20 грн річних, обґрунтовуючи їх неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за кредитними договорами № 010/03-022/066 від 04.07.2008 та № 010/03-022/140 від 10.08.2009 з повернення сум кредитів, що встановлено рішенням Господарського суду Херсонської області у справі № 5024/453/2011 від 28.04.2011, яким стягнуто з відповідача серед інших сум заборгованість зі сплати суми кредиту, отриманого:

- за кредитним договором № 010/03-022/066 в розмірі 783914,13 дол. США, що еквівалентно 6216987,79 грн;

- за кредитним договором № 010/03-022/140 в розмірі 161130 дол. США, що еквівалентно 1277873,69 грн;

Зокрема, згідно до розрахунків позивача, заявлена до стягнення сума річних в розмірі 2928931,16 грн нарахована за договором № 010/03-022/066 за період з 01.04.2010 по 31.03.2015 від сум заборгованості, які існували в цей період, та в розмірі 634920,04 грн нарахована за договором № 010/03-022/140 за період з 10.08.2009 по 05.06.2014 від суми заборгованості, яка складала 161130 дол. США.

Посилаючись на рішення суду у справі № 5024/453/2011 від 28.04.2011, позивач вважає, що ним встановлені факти наявності договірних відносин між сторонами на підставі кредитних договорів № 010/03-022/066 та № 010/03-022/140, а також наявність заборгованості зі сплати кредитних коштів за певні періоди, які не потребують повторного доведення.

Заявою від 11.04.2016 позивач зменшив суму стягнення до 2726536,51 грн, вказавши, що 2357606,24 грн нараховані за договором № 010/03-022/066 за період з 02.03.2011 по 01.04.2015 від сум заборгованості, які існували в цей період, та 368930,27 грн нараховані за договором № 010/03-022/140 за період з 04.07.2011 по 05.06.2014 від суми заборгованості, яка складала 161130 дол. США.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на:

1) сплив позовної давності щодо заявлених вимог;

2) повне виконання судового рішення у справі № 5024/453/2011 від 28.04.2011, в тому числі щодо сплати основних сум кредиту за рахунок іпотечного майна;

3) безпідставне застосування позивачем курсової різниці між курсом долара на дату ухвалення судового рішення у справі № 5024/453/2011 та дати фактичного погашення боргу;

4) стягнення сум кредитів на підставі судового рішення припинило зобовязання між сторонами та одночасно виникли майнові зобовязання, повязані з виконанням судового рішення.

Судовий розгляд справи проведено в судових засіданнях, які відбулися 17, 29 березня, 14 та 26 квітня 2016 року.

Крім викладеного судом встановлено, що 28.04.2014 Господарським судом Херсонської області у справі № 5024/453/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції «Райффайзен Банк «Аваль» до Акціонерного товариства «СИГМА» про стягнення 7753658,60 грн винесено рішення, яке залишене без змін після апеляційного перегляду згідно з постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.06.2011, за яким з відповідача серед інших сум стягнуто заборгованість:

- за кредитним договором № 010/03-022/066 в розмірі 783914,13 дол. США, що еквівалентно 6216987,79 грн;

- за кредитним договором № 010/03-022/140 в розмірі 161130 дол. США, що еквівалентно 1277873,69 грн.

За статтею 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановленні рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зокрема, за змістом рішення Господарського суду Херсонської області у справі № 5024/453/2011 відповідно до умов кредитного договору № 010/03-022/066 від 04.07.2008 із додатковими угодами до нього № 010/03-022/066/1 від 26.06.2009, № 010/03-022/066/2 від 27.07.2009, № 010/03-022/066/3 від 10.08.2009, № 010/03-022/066/4 від 19.08.2009, № 010/03-022/066/5 від 31.03.2010, № 010/03-022/066/6 від 29.06.2010, № 010/03-022/066/7 від 31.08.2010, який укладений в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/03-022/065 від 04.07.2008 з додатковими угодами до неї № 010/03-022/065/1 від 10.08.2009, № 010/03-022/065/2 від 19.08.2009, № 010/03-022/065/3 від 28.04.2010, АТ «Сигма» відкрито відновлювальну кредитну лінію у сумі 824000 дол. США строком до 03.07.2011, зі сплатою 12,5 % річних для фінансування поточної діяльності товариства.

Надання кредитних коштів проводилося Херсонською обласною дирекцією банку згідно вимог п.3.1. кредитного договору № 010/03-022/066 від 04.07.2008 року та п. 5.2. додаткової угоди до нього №010/03-022/066/3 від 10.08.2009 на підставі письмової заяви позичальника шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п.3.4. п.6.1. кредитного договору № 010/03-022/066 від 04.07.2008, п.1.3. додаткової угоди до кредитного договору № 010/03-022/066/7 від 31.08.2010 АТ «Сигма» зобовязалось повертати кредитні кошти відповідно до встановленого графіку погашення кредиту.

АТ «Сигма» порушено зобовязання по сплаті кредиту за договором № 010/03-022/066 від 04.07.2008, а тому станом на 28.02.2011 прострочена заборгованість по кредиту становила 783914,13 дол. США, що еквівалентно 6216987,79 грн.

Поряд з цим, відповідно до умов кредитного договору № 010/03-022/140 від 10.08.2009 із додатковими угодами до нього № 010/03-022/140/1 від 19.08.2009, № 010/03-022/140/2 від 31.03.2010, № 010/03-022/140/3 від 31.08.2010, який укладений в рамках генеральної кредитної угоди № 010/03-022/065 від 04.07.2008 з додатковими угодами до неї № 010/03-022/065/1 від 10.08.2009, № 010/03-022/065/2 від 19.08.2009, № 010/03-022/065/3 від 28.04.2010, відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію у сумі 161130 дол. США строком до 03.07.2011 зі сплатою 12,5 % річних для рефінансування поточної заборгованості діяльністю по кредиту в «Приватбанку».

Надання кредитних коштів проводилося Херсонською обласною дирекцією банку згідно вимог п. 5.2. кредитного договору № 010/03-022/140 від 10.08.2009 на підставі письмової заяви шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п.6.1. кредитного договору № 010/03-022/140 від 10.08.2009, п.1.3. додаткової угоди до кредитного договору № 010/03-022/140/3 від 31.08.2010 АТ «Сигма» зобовязалося повертати кредитні кошти протягом 30 календарних днів, що передують останньому дню строку користування кредитом, а саме з 04.06.2011 по 03.07.2011.

АТ «Сигма» станом на 28.02.2011 порушено зобовязання за кредитним договором № 010/03-022/140 від 10.08.2009, у звязку з чим заборгованість по кредиту склала 161130 дол. США, що еквівалентно 1277873,69 грн (відповідно до курсу НБУ станом на 28.02.2011 1 долар США дорівнював 7,9307 грн).

Таким чином, вказаним судовим рішенням доведено факти невиконання відповідачем умов кредитних договорів № 010/03-022/066 та № 010/03-022/140, а також наявність заборгованості зі сплати сум отриманих кредитних коштів станом на 28.02.2011 в розмірі 783914,13 дол. США та 161130 дол. США відповідно до кожного з них.

Як слідує з постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП № 36166272 від 02.06.2014 та ВП № 36159878 від 02.06.2014 відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області рішення Господарського суду Херсонської області у справі № 5024/453/2011 за відповідними наказами виконані повністю шляхом погашення наявної заборгованості.

З наданих позивачем розрахунків слідує, що:

1) за договором № 010/03-022/066 погашення отриманого кредиту в розмірі 824000 дол. США здійснювалося: 09.09.2009 в сумі 25000 дол. США; 30.09.2010 5000 дол. США; 30.12.2010 3685,87 дол. США; 20.01.2011 6400 дол. США; 06.06.2014 232274,04 дол. США; 26.03.2015 10081,41 дол. США; 01.04.2015 147084,79 дол. США;

2) за договором № 010/03-022/140 погашення отриманого кредиту в розмірі 161130 дол. США здійснено 06.06.2014 в сумі 108057,85 дол. США.

З цих розрахунків (в контексті нарахованих сум річних та періодів нарахування) також вбачається, що наявна сума заборгованості за кожним з договорів складала:

1) за договором № 010/03-022/066 станом на 01.04.2010 799000 дол. США, на 01.10.2010 794000 дол. США, на 01.01.2012 790314,13 дол. США, на 21.01.2011 783914,13 дол. США, на 06.06.2014 551640,09 дол. США, на 26.03.2015 541558,68 дол. США;

2) за договором № 010/03-022/140 станом на 10.08.2009 та по 05.06.2014 складала 161130 дол. США.

За таких обставин позивачем нараховані річні:

1) за договором № 010/03-022/066 в розмірі 90386,30 дол. США, що еквівалентно 2357606,24 грн (з урахуванням курсу долара США до гривні 26,083668 грн за 1 долар США) за наступними розрахунками:

- 19651,55 дол. США від суми заборгованості 7783914,13 дол. США за період з 02.03.2011 по 31.12.2011 (305 днів);

- 23581,86 дол. США від суми заборгованості 783914,13 дол. США за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 (366 днів);

- 23517,42 дол. США від суми заборгованості 783914,13 дол. США за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (365 днів);

- 10051,28 дол. США від суми заборгованості 783914,13 дол. США за період з 01.01.2014 по 05.06.2014 ( 156 днів);

- 13284,70 дол. США від суми заборгованості 551640,09 дол. США за період з 06.06.2014 по 25.03.2015 ( 293 дні);

- 267,07 дол. США від суми заборгованості 541558,68 дол. США за період з 26.03.2015 по 31.03.2015 (6 днів);

- 32,42 дол. США від суми заборгованості 394473,89 дол. США за 01.04.2015 (1 день).

2) за договором № 010/03-022/140 в розмірі 24341,67 дол. США, що еквівалентно 634920,04 грн (з урахуванням курсу долара США до гривні 26,083668 грн за 1 долар США) за наступними розрахунками:

- 2397,08 дол. США від суми заборгованості 161130 дол. США за період з 04.07.2011 по 31.12.2011 (181 день);

- 4847,14 дол. США від суми заборгованості 161130 дол. США за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 (366 днів);

- 4833,90 дол. США від суми заборгованості 161130 дол. США за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 (365 днів);

- 2065,99 дол. США від суми заборгованості 161130 дол. США за період з 01.01.2014 по 05.06.2014 (156 днів).

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої.

У відповідності до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В пункті 7 постанови № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» пленум Вищого господарського суду України вказав, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобовязання.

З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобовязання є обовязок боржника сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За таких обставин, нарахування річних після прийняття судового рішення можливе, оскільки таким рішенням не зупинено зобовязань, які виникли у сторін на підставі кредитних договорів № 010/03-022/066 та № 010/03-022/140.

Враховуючи, що відповідачем зобовязання виконане несвоєчасно, а стягнення сум заборгованості за судовим рішенням у справі № 5024/453/2011 не зупинило основного зобовязання, нарахування річних, як таке, є правомірним.

Перевіривши наведений вище розрахунок річних, суд вказує на його правомірність, у звязку з чим позовні вимоги щодо нарахування річних за договором № 010/03-022/066 в розмірі 90386,30 дол. США, що еквівалентно 2357606,24 грн, та за договором № 010/03-022/140 в розмірі 14144,11 дол. США, що еквівалентно 368930,27 грн, є правомірними та підлягають задоволенню.

Відносно заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, згідно зі статтею 259 того ж Кодексу позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В даному випадку в пункті 14.7 кредитного договору № 010/03-022/066 від 04.07.2008 в редакції додаткової угоди № 010/03-022/066/6 від 10.08.2009 сторонами досягнуто згоди щодо збільшеного строку позовної давності, а саме зазначено, що до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконання цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у пять років.

Аналогічні умови щодо подовженого строку позовної давності до пяти років містять положення пункту 14.7 договору № 010/03-022/140 від 10.08.2009.

Таким чином, за домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом у три роки, збільшена до пяти років.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 стаття 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строків повернення кредитів, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з моменту такого порушення.

Частиною 2 статті 264 ЦК України встановлено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до боржника, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

В даному випадку згідно до довідки Господарського суду, наданої по хід справи № 5024/453/2011, слідує, що Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовними вимогами, спрямованими до Публічного акціонерного товариства «СИГМА», про стягнення заборгованості за договорами № 010/03-022/066 та № 010/03-022/140 16.03.2011, а тому з наступного після цієї дати дня, тобто 17.03.2011, строк позовної давності перервався та почав обліковуватися заново у відповідності до частини 3 статті 264 ЦК України.

Поряд з цим, у відповідності до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а згідно зі статтею 266 того ж Кодексу зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Безпосередньо з позовом до суду позивач звернувся 02.03.2016, що слідує зі штемпеля Господарського суду Херсонської на оригіналі позовної заяви про вхідний номер документа та дату вх. № 223 від 02.03.2016, тобто в межах пятирічного строку позовної давності, який би сплив лише 17.03.2016, у звязку з чим позивачем не пропущено строк позовної давності про стягнення нарахованих річних на суми заборгованостей зі сплати кредитів за період з 02.03.2011 по 02.03.2016

Відносно заперечень відповідача щодо повного виконання судового рішення у справі № 5024/453/2011 від 28.04.2011, в тому числі щодо сплати основних сум кредиту, за рахунок іпотечного майна суд зазначає, що реалізація предмету іпотеки в процедурі погашення зобовязань перед іпотекодержателем у відповідності до статті 17 Закону України «Про іпотеку» припиняє дію самої іпотеки, а не основного зобовязання, що також узгоджується з положеннями статті 50 того ж Закону, за якою після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки.

Інше заперечення відповідача щодо безпідставного застосування позивачем курсової різниці між курсом долара на дату ухвалення судового рішення у справі № 5024/453/2011 та дати фактичного погашення боргу судом до уваги також не приймається, оскільки за умовами кредитних договорів № 010/03-022/066 та № 010/03-022/140 валютами кредитування визначалися долари США у відповідних сумах та зобовязання з їх повернення також визначене у цій же валюті, у звязку з чим суд звертає увагу на наступні правові положення.

Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_4 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 1054 того ж Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується.

Поряд з цим за статтею 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

На підставі зазначено позивачем правомірно застосовувався курс національної валюти до долара США при розрахунках, які здійснювалися у гривнях.

З огляду на зазначене вище судовий збір у розмірі 40898,05 грн відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладається на відповідача, а інша частина судового збору в розмірі 12559,72 грн відноситься на нього.

На підставі вказаних правових норм і керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «СИГМА» (адреса: 73000 м. Херсон, вул. Белінського, буд. 15; ідентифікаційний код 14120788) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (адреса: 01011 м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9; ідентифікаційний код 23876,51 грн річних та 40898,05 грн компенсації по сплаті судового збору.

Дата підпису рішення 26 квітня 2016 року

Суддя М.К. Закурін