ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Справа № 915/163/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 довіреність № 01/7-321 від

24.02.2016,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 - довіреність № 25 від 21.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувальний) загіну Державної служби України з надзвичайних ситуацій, 50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 223а

До відповідача: Приватного акціонерного товариства Софія-Граніт, 55253, Миколаївська область, Первомайський р-н, село Софіївка, вул. Лісова, 142

про: стягнення 8 071,77 грн.

встановив:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Софія-Граніт заборгованості за Договором № 7/05-10/10 від 21.09.2010 в розмірі 8 071,77 грн. з якої: 4 193,94 грн. основного боргу, 3 266,99 грн. інфляційні, 227,85 грн. 3% річних, 382,99 грн. пені.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що акти виконання умов договору на постійне та обовязкове аварійно рятувальне обслуговування за грудень 2013 року та січень 2014 року у товариства відсутні та йому не надавалися, тому у ПрАТ «ОСОБА_2 Граніт» немає підстав для здійснення оплати за договором, що виключає порушення підприємством своїх зобовязань.

У відповідності до вимог ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 22.03.2016, 05.04.2016 оголошувалась перерва.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

21.09.2010 між Миколаївським воєнізованим гірничорятувальним (аварійно рятувальний) загоном (далі виконавець) та Приватним акціонерним товариством Софія-Граніт (далі замовник) було укладено договір на постійне та обовязкове аварійно рятувальне обслуговування № 7/05-10-10 (далі Договір), у відповідності до умов якого виконавець організовує цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно рятувальних робіт в умовах надзвичайних ситуацій або загрози ї виникнення, забезпечує і виконує аварійно рятувальні роботи та заходи, спрямовані на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, у кількості 1 оперативної одиниці згідно з нормативом виїзду на обєкти замовника, що встановлений планом локалізації та ліквідації аварій. Виконавець здійснює постійне та обовязкове обслуговування обєктів замовника аварійно рятувальними засобами, зазначеними в Табелі технічного оснащення (п. 1.1 Договору укладеного в редакції Додаткової угоди № 7/ДУ/06-13/11 від 01.12.2011).

Згідно п. 1.2 Договору, виконавець разом з замовником визначають заходи, спрямовані на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, які необхідно здійснити виконавцеві на обєктах замовника.

Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість постійного і обовязкового аварійно рятувального обслуговування обєктів замовника складає 6 000,00 грн. на рік, щомісячно 500,00 грн. Ця сума встановлена сторонами на основі розрахунку (калькуляції), який додається до Договору і виконаний згідно з вимогами постанов Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства фінансів України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Порядку визначення розмірів оплати обслуговування обєктів та окремих територій державними аварійно рятувальними службами та іншими нормативно правовими актами.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що оплата за виконання аварійно рятувальних робіт здійснюється за фактичними витратами на їх виконання на підставі підтверджувальних документів (актів, відомостей обліку робочого часу тощо) додатково до фінансування аварійно рятувального підрозділу за постійне та обовязкове обслуговування (п. 4.1).

У відповідності до п. 4.5 Договору, за взаємною згодою сторін, вартість обслуговування згідно з Договором, може змінюватись шляхом внесення змін і доповнень до Договору. У всіх випадках збільшення витрат на утримання аварійно - рятувального підрозділу, що повязані зі збільшенням заробітної плати, вартість матеріалів та інше, замовник проводить перерахунок та компенсацію фінансування на підставі наданих підтверджувальних документів.

Згідно п. 4.6 Договору, плата за обслуговування обєктів замовника виконавцем здійснюється щомісячним перерахуванням коштів на підставі акту виконання умов договору, підписаним обома сторонами, протягом 7 банківських днів після наданого виконавцем рахунку.

Відповідно до п. 5.4 Договору, за порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення відповідно до вимог чинного законодавства. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обовязків за даним Договором.

Згідно Додаткової угоди від 01.12.2011 № 7/ДУ/06-13/11 до Договору, п. 4.1 Договору викладено в наступній редакції «вартість постійного та обовязкового аварійно рятувального обслуговування обєктів замовника складає 27 347,76 грн. на рік, щомісячно 2 278,98 грн. Дана угода вступає в дію з 01.01.2012 року та є невідємною частиною Договору (а.с. 22).

У відповідності до п. 1.2 статуту Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувальний) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зареєстрованого 14.05.2013 виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області, Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно

рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій є правонаступником Криворізького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувального) загону МНС України, Марганецького спеціального гірничорятувального (аварійно рятувального) загону ДСНС України, Олександрівського воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувального) загону ДСНС України, Миколаївського воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувального) загону ДСНС України. Загін підпорядкований ДСНС України. (а.с. 27-36).

24 липня 2013 року Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Приватне акціонерне товариство Софія-Граніт уклали додаткову угоду № 01/72/01 до Договору в якій зазначено, що на підставі наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 224 від 15.05.2013 Миколаївський спеціальний воєнізований гірничорятувальний (аварійно рятувальний) загін Міністерства надзвичайних ситуацій України припиняє юридичну діяльність шляхом приєднання до Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Відповідно до вищезазначеного сторони виклали преамбулу Договору № 7/05-10/10 від 21.09.2010 у наступній редакції: «Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в особі командира загону ОСОБА_3, діючого на підставі статуту, який у подальшому іменується «виконавець», з однієї сторони та Приватне акціонерне товариство Софія-Граніт, в особі директора ОСОБА_4, діючого на підставі Статуту, який у подальшому іменується «замовник», з іншої сторони, разом іменовані сторони, уклали дану Додаткову угоду до Договору № 7/05-10/10 від 21.09.2010 про нижченаведене». Додаткова угода в ступає в дію з 01.08.2013 і є невідємною частиною Договору № 7/05-10-10 від 21.09.2010. У питаннях, що не врегульовані цією Додатковою угодою, сторони керуються редакцією Договору № 7/05-10-10 від 21.09.2010.

Позивач в підтвердження виконання умов Договору № 7/05-10-10 від 21.09.2010 на суму 4 193,94 грн. за грудень 2013 року та січень 2014 року посилається на акт № 170-ф від 19.03.2014 (а.с. 14), акт № 2376 від 31.12.2013, рахунок № 2376 від 31.12.2013 (а.с. 12), рахунок № 170-ф від 19.03.2014 (а.с. 13).

Оскільки, відповідач свої зобовязання щодо фінансування загону за Договором № 7/05-10-10 від 21.09.2010 не виконав, то позивач звернувся до відповідача з претензією № 01/3-1012 від 02.09.2014 про стягнення заборгованості в розмірі 4 193,94 грн. до якої додано розрахунок суми заборгованості 4 193,94 грн. на підставі рахунків № 2376 за грудень 2013 року та № 170-ф за січень 2014 року (а.с. 48 -49).

Відповідач у відповіді на претензію № 62 від 11.09.2014 вказав, що оскільки акти виконання умов договору на постійне та обовязкове аварійно рятувальне обслуговування відсутні, то у ПрАТ «Софія-Граніт» немає підстав для здійснення оплати за Договором № 7/05-10/10 від 21.09.2010 на підставі рахунків, що виключає порушення підприємством своїх зобовязань (а.с. 51).

Відповідач свої зобовязання щодо фінансування аварійно рятувального підрозділу за постійне та обовязкове обслуговування обєктів замовника за грудень 2013 року та січень 2014 року, як то передбачено п. п.4.1, 4.2, 4.6 Договору не виконав, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4 193,94 грн. та нарахованих штрафних санкцій, а саме інфляційних за період 01.12. 2013 року по 10.02.2016 року в розмірі 3 266,99 грн., 3% річних за період з 23.12.2013 по 10.02.2016 в розмірі 227,85 грн., пені за період з 24.12.2013 по 24.09.2014 в розмірі 382,99 грн.

За змістом ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У ч.1 ст. 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно укладеного між сторонами Договору № 7/05-10/10 від 21.09.2010 п.п. 4.1, 4.2, визначено порядок здійснення відповідачем щомісячного фінансування аварійно рятувального підрозділу за постійне та обовязкове обслуговування обєктів замовника у розмірі 2 278,98 грн. на підставі акту виконання умов договору протягом 7 банківських днів після наданого позивачем рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи акти № 2376 та № 170-ф виконання умов договору №7/05-10/10 від 21.09.2010 відповідачем не підписані. Разом з тим, позивач в підтвердження взятих на себе зобовязань за Договором надав припис №3 від 02.08.2013, припис № 19/11 від 19.11.2013, план - графік проведення комплексної перевірки стану протиаварійного захисту ПрАТ «ОСОБА_2 Граніт», табель обліку робочого часу за грудень 2013 року та січень 2014 року (а.с. 82-87), як то передбачено п. 4.2 Договору.

Відповідач факт постійного та обовязкового аварійного рятувального обслуговування його обєктів позивачем в грудні 2013 року та січні 2014 року не спростував, а лише вказав на те, що йому не надані акти виконання умов договору.

Порядок обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами затверджено Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 440 від 17.11.2003 (далі Порядок), визначає механізм, умови здійснення та загальні принципи взаємовідносин державних аварійно-рятувальних служб та їх формувань, створених на професійній основі, з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, із суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (далі - суб'єкти обслуговування), у віданні або підпорядкуванні яких знаходяться об'єкти, окремі території (далі - об'єкти), на яких існує ризик виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів.

Відповідно до п. 3.4 Порядку, постійне та обов'язкове обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами

передбачає:

забезпечення готовності їх органів управління, сил і засобів до дій за призначенням;

виконання аварійно-рятувальних робіт;

виконання профілактичної роботи із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій.

Форма та зміст Договору на постійне та обовязкове обслуговування державними аварійно рятувальними службами обєктів наведені в Додатку до Порядку.

В п. 4.2 Додатку до Порядку зазначено, що плата за обслуговування "Об'єкта" "Аварійно-рятувальною службою" здійснюється щомісячним перерахуванням коштів у визначені строки згідно з наданим рахунком.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, відповідачем не здійснена плата за обслуговування обєкта за грудень 2013 року та січень 2014 року щомісячним перерахуванням коштів, як то визначено Договором, згідно з наданими рахунками позивача, факт постійного та обовязкового аварійного рятувального обслуговування його обєктів позивачем в грудні 2013 року та січні 2014 року відповідачем не спростовані, то суд приходить до висновку що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4 193,94 грн. є обґрунтованими відповідно до вимог Договору та Закону та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 382,99 грн., а саме:

- по рахунку № 2376 на суму 2 278,98 грн. за період з 24.12.2013 по

24.06.2014 в розмірі 147,16 грн.;

- по рахунку № 170-ф на суму 2 278,98 грн. за період з 26.03.2014 по

24.09.2014 в розмірі 235,83 грн.

Згідно п. 4.6 Договору, відповідач повинен був здійснити оплату за обслуговування його обєктів протягом 7 банківських днів після наданого виконавцем рахунку.

Так, позивачем були надані відповідачу рахунки разом з претензією № 01/3-1012 від 02.09.2014, яка отримана відповідачем 10.09.2014 року за вхід. № 9 (а.с. 48), то з урахуванням п. 4.6 Договору оплату за обслуговування обєктів відповідач повинен був здійснити 18.09.2014 (10.09.2014 + 7 банківських днів), тобто з 19.09.2014 наступило прострочення виконання грошового зобовязання.

Враховуючи вищевикладене за підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» та з урахуванням вірного визначення періоду прострочення заборгованості розмір пені, який підлягає задоволенню становить 9,37 грн. за період з 19.09.2014 по 24.09.2014 (кількість днів прострочки 6).

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі

373,62 грн. (382,99 грн. 9,37 грн.) задоволенню не підлягають.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні за період з 01.12.2013 року по 10.02.2016 року в розмірі 3 266,99 грн. та 3% річних за період з 23.12.2013 по 10.02.2016 в розмірі 227,85 грн.

За підрахунком суду здійсненого за допомогою програми «Законодавство» та з урахуванням вірного визначення періоду прострочення заборгованості:

- розмір 3 % річних, який підлягає задоволенню становить 175,76 грн. за

період з 19.09.2014 по 10.02.2016,

- розмір інфляційних, які підлягають задоволенню становлять 2 324,00 грн. за

період з жовтня 2014 року по січень 2016 року.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача:

- 3% річних в розмірі 52,09 (227,85 грн. 175,76 грн.);

- інфляційних в розмірі 942,99 (3 266,99 грн. 2 324,00 грн.)

задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача спростовані матеріалами справи.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (судові витрати розраховано: 6703,07 грн. (сума задоволених позовних вимог)/8071,77 грн. (заявлені позовні вимоги) = 0,83% (відсоток задоволених позовних вимог) Х 1378,00 грн. (сплачений судовий збір )= 1 143,74 грн. (підлягає стягненню з відповідача)

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Софія-Граніт (55253,

Миколаївська область, Первомайський р-н, село Софіївка, вул. Лісова, 142 ,р/р 6591 в АК «УСБ» м. Одеса, МФО 328016, ) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно рятувальний) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 223а, р/р 2 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ), заборгованості в сумі 4 193,94 грн., інфляційних в розмірі 2 324,00 грн., 3% річних в розмірі 175,76 грн., пені в розмірі 9,37 грн. та 1 143,74 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 18.04.2016 року

Суддя Н.О.Семенчук