У Х В А Л А

11.04.2016 Справа № 910/9004/13

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" ()

про визнання банкрутом

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД"

про визнання недійсним правочину

Суддя Чеберяк П.П.

Представники:

Від заявника Савченко М.А. - представник, Твердохлєбов Є.Г. - представник

Від боржника не з'явилися

Арб. керуючий Левицький А.О.

Від ПАТ «КБ «Земельний капітал» Логвиненко Є.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа № 910/9004/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" на стадії процедури санації, відкритої ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.01.2015.

08.10.2015 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" про визнання недійсним правочину в порядку, передбаченому ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.10.2015 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" про визнання недійсним правочину прийнято до розгляду в межах справи № 910/9004/13 та призначено розгляд справи на 02.11.2015.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.11.2015 розгляд справи відкладено на 25.11.2015, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

Судове засідання 25.11.2015 не відбулось, у зв'язку з направленням матеріалів справи до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Левкович О.К. та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 03.06.2015 залишено без змін.

Матеріали справи № 910/9004/13 повернуто до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.12.2015 розгляд справи призначено на 18.01.2016.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.01.2016 розгляд справи відкладено на 15.02.2016, у зв'язку з необхідністю витребування нових доказів.

Судове засідання 15.02.2016 не відбулось, у зв'язку з направленням матеріалів справи до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2016 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" залишено без задоволення.

Матеріали справи № 910/9004/13 повернуто до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 розгляд справи призначено на 11.04.2016.

У судовому засіданні 11.04.2016 розглядалась заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" про визнання правочину недійсним в порядку, передбаченому ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Представники заявника надали пояснення по суті поданої заяви.

Керуючий санацією та представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» щодо задоволення поданої заяви заперечили.

Представник боржника у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заява про визнання правочину недійсним обґрунтована наступним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.08.2013 прийнято до розгляду заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 1 006 908 грн. 33 коп.

В підтвердження існуючої заборгованості, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Земельний капітал» посилалось на те, що 25.02.2011 між боржником та кредитором було укладено кредитний договір № 005-2011, відповідно до якого боржник отримав кредитні кошти в сумі 700 000,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений іпотечний договір № 005-2011-1-1 від 25.02.2011.

У зв'язку з порушенням боржником умов кредитного та іпотечного договорів сторони дійшли згоди укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011 відповідно до п.1.1.4. якого заборгованість боржника перед кредитором становила 952 287,67 грн. Так як вартість предмету іпотеки, відповідно до п.2.1. іпотечного договору становила 1 006 908,33, то Банк відшкодував боржнику різницю між сумою боргу та сумою майна в розмірі 54 620,66 грн.

Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 13.04.2012 у справі № 5011-62/1814-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2012, іпотечний договір № 005-2011-1-1 від 25.02.2011 та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011 визнано недійсними.

У зв'язку з цим, 23.07.2012 між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого боржник підтвердив наявність заборгованості перед кредитором в загальному розмірі 1 006 908,33 грн., з яких: 700000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 42287,67 грн. - заборгованість по процентам, 105000,00 грн. - заборгованість по штрафу за нецільове використання кредиту, 105000,00 грн. - заборгованість по штрафу за невиконання зобов'язання щодо страхування предмету іпотеки, 54620,66 грн. - заборгованість по сумі, що перерахована банком боржнику за договором задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011.

З огляду на те, що визнання Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал» відбулося протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство боржника, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» звернулося до суду із заявою про визнання недійсним правочину - Акту звірки взаєморозрахунків від 23.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал».

В подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» подано пояснення щодо застосування ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в яких заявник посилаючись на те, що підписуючи Акт звірки взаєморозрахунків від 23.07.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» добровільно взяло на себе зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал», а також враховуючи, що угоду про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011, за якою відбувся двосторонній обмін грошової заборгованості на нерухоме майно було визнано недійсним, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» не було висунуто вимоги Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Земельний капітал» щодо повернення нежитлових приміщень площею 3000 м.кв. в будівлі по провулку Лабораторному, 1 в м. Києві та визнано заборгованість перед Банком, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» просило суд скасувати майнову дію боржника з визнання вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» за Актом звірки взаєморозрахунків від 23.07.2012 та відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» вартість нежитлових приміщень 3 та 4 секцій загальною площею 3000,00 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, буд. 1 шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» 65 874 791 грн. 00 коп.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» посилалось на ринкову вартість наведених нежитлових приміщень визначену суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська оціночна компанія» 07 листопад 2011 року.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що спір про визнання недійсним Акта звірки взаєморозрахунків від 23.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» вже був предметом судового розгляду про що свідчить наявна в матеріалах справи копія рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2015, яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД» в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Земельний капітал» про визнання недійсним акту взаєморозрахунків.

Вказане рішення суду першої інстанції було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В ст. 526 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються, зокрема шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Виходячи зі змісту приписів п. 2 ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Вищий господарський суд України у постанові від 15.06.2015 зазначив, що акт звірки бухгалтерів є лише документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо. Оскаржуваний акт є внутрішнім документом сторін, в якому лише відображена точка зору двох керівників та бухгалтерів на фінансові відносини сторін, і складання такого акта не тягне за собою наслідків щодо сплати визначеного в акті звірки боргу або встановлення, виникнення і припинення певних господарських зобов'язань для сторін. Тому наведений акт не є правочином у розумінні вимог ст. 202 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим не може бути визнаний недійсним у спосіб захисту цивільних прав, обумовлений ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні обставини, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 визначено, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені норми суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" про визнання недійсним правочину - Акту звірки взаєморозрахунків від 23.07.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Земельний капітал».

Керуючись ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 32-35, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва ,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" про визнання правочину недійсним відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, керуючому санацією та кредиторам.

Суддя П.П. Чеберяк