ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р. Справа № 923/297/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП", м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область,

до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Херсон,

про стягнення 10 468,70 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 39 від 25.12.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність № 36 від 26.01.2016р.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (позивач) до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) з вимогами про стягнення 10 468,70 грн., з них 6 570,00 грн. заборгованості з оплати товару, 3 600,36 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 298,34 грн. річних (3 %), у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором поставки № 09/13-3п від 19.09.2013р.

Від відповідача в судове засідання надійшла письмова заява, за якою відповідач не заперечує проти заявлених позовних вимог. Інших документів відповідач не надав.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 19.04.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (надалі - позивач) та Дочірнє підприємство "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - відповідач), в особі начальника філії "Цюрупинська ДЕД" відповідача, 19.09.2013р. уклали між собою договір поставки № 09/13-3п, на умовах якого позивач зобов'язався поставляти відповідачеві за його заявками товар (лаки та фарби), згідно специфікацій до договору, а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати цей товар (надалі договір). Згідно з п.1.2. договору відповідач на власний розсуд, керуючись власними господарськими потребами, визначає загальну кількість заявок на поставку товару та, відповідно, загальну кількість товару, що підлягає поставці на умовах даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата товару здійснюється в безготівковій формі протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з моменту поставки товару та передачі відповідачеві передбачених договором супровідних документів на товар.

Згідно з п.5.3. договору поставка товару здійснюється автотранспортом відповідача. Згідно з п.5.4. договору датою поставки товару вважається дата отримання відповідачем та оформлення сторонами даного договору у встановленому законом порядку видаткових накладних. Згідно з п. 5.5. договору право власності на товар переходить до відповідача з моменту передачі відповідачеві товару, на підставі підписаних сторонами даного договору накладних. Згідно з п.5.6. договору разом з товаром позивач зобов'язаний передати відповідачеві податкову та видаткову накладні на товар, рахунок-фактуру, паспорт готової продукції. Згідно з п.10.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 15.07.2014р. до цього договору, даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2014р.

Підписавши специфікацію-додаток № 2 до договору позивач та відповідач узгодили між собою найменування, кількість та ціну одиниці товару, який підлягає поставці за договором, а також, що, загальна вартість вказаного у специфікації товару становить 6570,00 грн. (з ПДВ).

За результатами проведеного судом аналізу положень договору, суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою договір є, фактично, договором купівлі продажу: з положень договору не вбачається притаманного договору поставки попереднього узгодження між сторонами договору чіткого графіку (конкретних календарних дат) поставки товару, а передбачено здійснення поставки товару за потребою відповідача, на підставі його заявок.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та загальногосподарського інтересу. Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона продавець зобовязується передати майно (товар) у власність другої сторони покупця, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також, що покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На підставі видаткової накладної від 16.07.2014р. № ГП-0000517, товарно-транспортної накладної від 16.07.2014р. № ГП-0000517 та згідно довіреності відповідача від 16.07.2014р. № 95 позивач передав відповідачеві товар вартістю 6 570,0 грн. (з ПДВ), найменуванням, у кількості та за ціною згідно з цією специфікацією-додатком № 2 до договору. Також, за актом № 1 від 16.07.2014р. позивач передав відповідачеві передбачені договором супровідні документи на товар. Вказані акт, видаткову та товарно-транспортну накладні підписано представниками сторін договору, зокрема, представником відповідача, без будь-яких зауважень та заперечень, а також, скріплено відтисками печаток позивача та відповідача.

Станом на час подання до суду позовної заяви, за якою порушено провадження у даній справі, відповідач не здійснив а ні повної, а ні часткової оплати товару, який вказаний у видатковій накладній від 16.07.2014р. № ГП-0000517 та товарно-транспортній накладній від 16.07.2014р. № ГП-0000517.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт передачі позивачем відповідачеві товару вартістю 6 570,0 грн. (з ПДВ) на підставі договору, з супровідними документами на цей товар, підтверджується первинними документами щодо здійснення цієї господарської операції: видатковою накладною від 16.07.2014р. № ГП-0000517, товарно-транспортною накладною від 16.07.2014р. № ГП-0000517, довіреністю відповідача від 16.07.2014р. № 95 та актом № 1 від 16.07.2014р.

Під час розгляду справи відповідач не надав заперечень щодо отримання ним від позивача товару, який вказаний у видатковій накладній від 16.07.2014р. № ГП-0000517 та товарно-транспортній накладній від 16.07.2014р. № ГП-0000517, та/або заперечень щодо отримання від позивача передбачених договором супровідних документів на цей товар.

Строк для оплати товару вказано у п. 4.1. договору як протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з моменту поставки товару та передачі відповідачеві передбачених договором супровідних документів на товар.

У відповідності до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України відповідач зобовязаний здійснити оплату товару позивача у встановлений п.4.1. договору строк та в повному обсязі.

Виходячи з дати складання вказаних накладних та акту, а саме, 16.07.2014р., суд дійшов висновку про те, що передача позивачем відповідачеві вказаного товару мала місце, саме, 16.07.2014р. Доказів іншого відповідач не надав.

Таким чином, встановлений п. 4.1. договору строк для здійснення оплати товару розпочав свій перебіг з 16.07.2014р. та скінчився 13.09.2014р. З 14.09.2014р. виконання грошового зобов'язання у розмірі 6 570,0 грн. (вартість товару, який вказаний у видатковій накладній від 16.07.2014р. № ГП-0000517 та товарно-транспортній накладній від 16.07.2014р. № ГП-0000517) є простроченим.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Поряд з позовними вимогами про стягнення з відповідача 6570,00 грн. заборгованості з оплати товару позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 3600,36 грн. інфляційного збільшення суми вказаної заборгованості за період з 01.10.2014р. по 29.02.2016р. та 298,34 грн. річних (3 %), які нараховані на суму вказаної заборгованості за період часу з 15.09.2014р. по 21.03.2016р., тривалістю 554 дні.

Згідно приписів ГПК України визначення розміру позовних вимог є виключним правом позивача. В контексті цього суд зазначає й про виключне право позивача, на власний розсуд, визначати періоди нарахування заявлених до стягнення з відповідача втрат від інфляції (інфляційного збільшення суми заборгованості).

Судом перевірено виконані позивачем розрахунки заявлених до стягнення з відповідача 3600,36 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 298,34 грн. річних.

Як встановив суд, розрахунок вказаних річних не містить арифметичних помилок, однак містить певні незначні вади, які, проте, не призвели до заявлення до стягнення необґрунтованої за розміром (завищеної) суми річних. Так, при розрахунку річних позивачем безпідставно не здійснено нарахування за 14.09.2014р., що є 61-м календарним днем з 16.07.2014р. моменту (дати поставки товару) поставки товару (строк оплати товару визначений у договорі у календарних днях) та не враховано, що кількість днів у 2016, високосному, році дорівнює 366 днів.

За розрахунком суду річні (3 %) за період з 15.09.2014р. по 31.12.2015р., тривалістю 473 дні, на суму заборгованості у розмірі 6 570,00 грн. складають 255,42 грн., а річні за період з 01.01.2016р. по 21.03.2016р., тривалістю 81 день, на суму заборгованості у розмірі 6 570,00 грн. складають 43,62 грн.

255,42 грн. = ((6 570,00 грн. х 473 х 3) /100) / 365

43,62 грн. = ((6 570,00 грн. х 81 х 3) /100) / 366

Загальна сума вказаних річних становить 299,04 грн.

299,04 грн. = 255,42 грн. + 43,62 грн.

Також, судом встановлено, що виконаний позивачем розрахунок інфляційного збільшення суми боргу не містить арифметичних помилок та відповідає положенням роз'яснень п. 3.1. та п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", із змінами, та листа Верховного суду України від 03.04.1997р. № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ". Середній індекс інфляції за період з 01.10.2014р. по 29.02.2016р., після округлення отриманого в результаті значення середнього індексу інфляції 1,547916 до тисячних, складає 1,548.

Це значення середнього індексу інфляції розраховано судом шляхом множення відповідних щомісячних (починаючи з жовтня 2014 року та по лютий 2016 року) індексів інфляції за вказаний період часу.

1,548 = (1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,002 х 1,007 х 1,009 х 0,996

Сума інфляційного збільшення суми боргу становить 3600,36 грн.

3600,36 грн. = 6 570,00 грн. х 1,548 - 6 570,00 грн.

Відповідач не надав будь-яких заперечень щодо наявності у нього 6 570,00 грн. заборгованості з оплати товару позивача та щодо нарахування позивачем відповідачеві 3600,36 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 298,34 грн. річних (3 %).

Відповідач не надав доказів повного або часткового погашення 6 570,00 грн. цієї заборгованості, а також, сплати позивачеві 3600,36 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 298,34 грн. річних (3 %), повністю або частково.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється у повному обсязі, тому судовий збір повністю, у сумі 1 378,00 грн., має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (місцезнаходження: 73036, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Поповича, буд.23; ідентифікаційний код юридичної особи 31918234; п/р8421 у АТ "ОСОБА_3 Аваль", МФО 380805) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство "ЗІП" (місцезнаходження: 51901, Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Широка, буд.107-А; ідентифікаційний код юридичної особи 21875464; п/р1072 у ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023) 6 570 (шість тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 00 коп. заборгованості з оплати товару, 3 600 (три тисячі шістсот) грн. 36 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 298 (двісті дев'яноста вісім) грн. 34 коп. річних та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.04.2016р.

Суддя К.В. Соловйов