Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" квітня 2016 р. Справа № 906/1716/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Приватного (індивідуального) підприємця ОСОБА_2

про стягнення 766,64 доларів США

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 766,64 доларів США (18030,82грн.), з яких: 551,74доларів США (12976,53грн.) боргу за поставлену продукцію згідно договору №1 від 29.07.15; 214,90 доларів США (5054,29грн.) пені.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки не отримав ухвалу суду. Згідно повідомлення суду Пінського району та міста Пінська, який відповідно до пункту 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам виконував доручення Господарського суду Житомирської області по справі №906/1716/15 щодо вручення відповідачу ухвали про порушення провадження у справі №906/1416/15 від 22.12.15 та позовної заяви з доданими до неї документами, ОСОБА_2 за місцем її реєстрації (АДРЕСА_1) а також за вказаною в позові адресою (місто Пінск, вул.Гайдаєнко,43) - відсутня.

Згідно п.3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.11, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець/позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (покупець/відповідач) укладено Договір №1, у відповідності з п.1 якого продавець продає, а покупець купляє на умовах, визначених цим договором, вироби з природного каменю родовищ України окремими поставочними партіями у відповідності до додатків до договору (а.с.7).

Згідно п.2.3 Договору, специфікація,ціни та обсяги поставок товару, а також загальна вартість кожної партії погоджується та фіксується в додатках до Договору. Місце укладання Договору - м.Коростишів, Україна. Договір набрав чинності з моменту його підписання та діяв до 31.12.2015 року (п.8.3, 8.4 Договору).

В специфікації №1 від 29.07.2015 року сторони погодили номенклатуру та кількість для поставки деталей пам'ятників, виготовлених з граніту габро Губенківського-2 родовища (а.с.8).

На виконання умов зазначеного Договору, продавець здійснив поставку партії товару на суму 4001,74 доларів США, що підтверджується рахунком-фактурою №1 від 29.07.2015 року, вантажною митною декларацією №101060000/2015/103929 від 31.07.2015 р., міжнародною товарно-транспортною накладною №303726 (а.с.9-14).

У відповідності до п.2.4 укладеного Договору, оплата Товару здійснюється шляхом попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості партії товару перерахуванням грошових коштів на валютний рахунок продавця банківським переказом, решта 50% протягом 15 днів після ввоза товару на митну територію Республіки Білорусь.

Згідно відмітки на вантажній митній декларації, Товар виїхав з України та відповідно в'їхав на територію Республіки Білорусь 01.08.2015 року.

Таким чином, Покупець повинен був розрахуватись за отриманий Товар в повній мірі до 16.08.2015 року.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, тобто сплатив позивачеві 3450 доларів США, а саме: 02.09.2015 р. в сумі 500,00 дол США, 03.09.2015 р. в сумі 500,00 дол США, 28.09.2015 р. в сумі 2450,00 дол США, що підтверджується випискою банку (а.с.15), внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 551,74 доларів США (4001,74-3450,00).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 551,74 доларів США (12976,53грн.) обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.5.1 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 214,90 доларів США (а.с.3).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.5.1 договору, за несвоєчасне виконання умов договору винна сторона сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок позивача виконано з врахуванням часткових проплат, за період з 17.08.15 по 10.12.15, із застосуванням відсоткової ставки - 0,1%.

Обрахувавши розмір пені самостійно, з врахуванням періоду вказаного позивачем у розрахунку, часткових проплат та подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення пеню у меншому розмірі ніж встановлено судом, тому розмір пені, який підлягає стягненню становить 214,90доларів США (5054,29грн.).

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу не надав, у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.6.1 договору, усі спірні питання, не вирішені шляхом обговорення, вирішуються в арбітражному суді країни місця укладення договору, тобто в Україні.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного (індивідуального) підприємця ОСОБА_2 (місце реєстрації - АДРЕСА_1; УНП 291368221) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (12502, Україна, Житомирська область, місто Коростишів, вул.Червоних Партезанів,4; ідент. номер НОМЕР_1) - 551,74доларів США боргу , 214,90 доларів США пені, 1218,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-відповідачу (АДРЕСА_1)(рек.)