КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 910/16245/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача : Кривенька О.Л. - представник;

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: Дещенко А.С. -представник;

Від третьої особи-1: не з'явився;

Від третьої особи-2: не з'явився;

Від третьої особи-3: не з'явився;

Від третьої особи-4: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015

у справі №910/16245/14 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс"

до 1) Дочірнього підприємства "Аура" АТЗТ "Укрмашпром"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична група "Ферзь"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Комунальне підприємство "Плесо"

2) Публічне акціонерне товариство "Київенерго"

3) Київська міська рада

4) Департамент комунальної власності міста Києва

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Київрічсервіс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до 1. Дочірнього підприємства „Аура" та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична група „Ферзь" про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним у судовому порядку, як такий, що не відповідає вимогам законодавства, зокрема статті 658 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2015в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Київрічсервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, а саме: визнати недійсним договір купівлі-продажу №01/12/10, укладений 01.12.2010р.між Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична група "Ферзь" та Дочірнього підприємства "Аура" АТЗТ "Укрмашпром".

Одночасно, позивач просив поновити строк на подання апеляційного оскарження, у зв'язку з несвоєчасним отриманням оскаржуваного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс" у справі №910/16245/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Синиці О.Ф., суддів Зеленіна В.О. та Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року апеляційну скаргу ПрАТ "Київрічсервіс" було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Синиця О.Ф., судді: Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2015 року.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду справа №910/16245/14 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс" неодноразово відкладалася.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 провадження у справі № 910/16245/14 було зупинено та призначено судову експертизу.

07.12.2015 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду провадження у справі № 910/16245/14 було поновлено та призначено розгляд справи на 27.01.2016.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 № 09-52/91/16 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Синиці О.Ф. на лікарняному, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/16245/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу скаргою Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс" у справі №910/16245/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

05.02.2016 через відділ документального забезпечення суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №16849/15-47 від 02.02.2016 з повідомленням, що ухвала від 01.07.2015 залишається без виконання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.03.2016.

02.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

03.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 03.03.2016, повноважні представники відповідача-1 та третіх осіб -1, -2 не з'явилися.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс" відкладено на 29.03.2016.

28.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача-2 надійшли заперечення на додаткові пояснення, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 29.03.2016, повноважні представники відповідача-1 та третіх осіб -1, -2 ,-3,-4 не з'явилися.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Київрічсервіс" відкладено на 07.04.2016.

В судовому засідання 07.04.2016 повноважні представники позивача, відповідача-2 та третіх осіб -3, -4 надали пояснення по справі. Повноважні представники відповідача -1 та третіх осіб -1, -2 не з'явилися.

Представниками позивача, відповідача-2 та третіх осіб -3, -4 в судовому засіданні 07.04.2016 подано клопотання про продовження строку вирішення спору, яке колегія суддів задовольнила та долучила до матеріалів справи.

Відповідно до частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини суд вважає за можливе задовольнити клопотання представників позивача, відповідача-2 та третіх осіб -3, -4 про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2016р. продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд апеляційної скарги у справі на 21.04.2016.

21.04.2016 в судовому засіданні від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи, які колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 21.04.2016 представниками позивача та відповідача 2 було надано усні пояснення по суті спору.

Повноважні представники відповідача 1 та третіх осіб 1-4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/16245/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Вислухавши думку представника позивача та відповідача 2, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача 1 та третіх осіб 1-4, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, а саме, що участь, в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2010 р. був укладений Договір купівлі-продажу №01/12/10 (надалі -договір купівлі-продажу) між Дочірнім підприємством "АУРА" Акціонерного товариства відкритого типу "Укрмашпром" (надалі - відповідач 1, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична група "Ферзь" (надалі - відповідач 2, покупець).

Відповідно до п.1.1. даного договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити: тупикову КТП 6057 типу КТП-250/10/0,4-91-У1 (ТУ16-91 ИБДШ674822.054ТУ ПО "Запорожтрансформатор", з-д високовольтної апаратури) з силовим трансформатором ТМ-250кВА, запобіжниками ПК1-10-30/20 на воді РУ-ІОкВ КТП6057, живлення КЛ-ІОКв ААБл-Зх9 від РУІОкВ КТП 6238 (далі - електропідстанція), та електромережу по урочищу Чорторий від ТП 1796 (крім додаткової комірки ЮкВ КСО-394) до КТП6057 довжиною 1045 метрів (далі - електромережа).

Приватне акціонерне товариство "Київрічсервіс" вважає, що договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним у судовому порядку, як такий, що не відповідає вимогам законодавства, зокрема статті 658 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Київрічсервіс" є користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Київ, урочище Чорторий, парк Дружби народів, наданої в постійне користування для експлуатації та обслуговування комплексу будівель і споруд бази відпочинку "Волна", власником якої є ПрАТ "Київрічсервіс" (Державний акт на право постійного користування землею від 21.12.1999р.). Під час розвитку території бази відпочинку "Волна" у ПрАТ "Київрічсервіс" виникла потреба у забезпеченні її надійного електропостачання у необхідній кількості. Для цього у 2002-2004 роках ПрАТ "Київрічсервіс" за рахунок власних коштів була збудована трансформаторна підстанція - КТП 6238 та прокладено електрокабель довжиною 754м. від існуючої підстанції - ТП 1796 (власник - ПАТ "Київенерго"). 23 червня 2003 року до СП "Кабельні мережі "Київенерго" була здана виконавча документація на виконання робіт по прокладці КЛ - ЮкВ. " 1796-6057" та будівництві КТП 6238. Після виконання монтажних робіт КТП 6238, прокладки кабелю та здачі виконавчої документації по будівництві до СП "Кабельні мережі АЕК "Київенерго" між ЗАТ (пізніше ПрАТ) "Київрічсервіс" був укладений договір №201/12 від 05.08.2004р. з ПАТ "Київенерго" на технічне обслуговування електрокабеля довжиною 754 м. від підстанції 1796, яка належить ПАТ "Київенерго" до КТП 6238, що належить ПрАТ "Київрічсервіс", та на поставку електроенергії. Вказане електрообладнання є власністю ПрАТ "Київрічсервіс" та обліковується нього на балансі з 2003 року.

ПрАТ "Київрічсервіс" та АЕК "Київенерго" 05.08.2004р. уклали договір на оперативно-технічне обслуговування вказаного електрообладнання, згідно з яким ПрАТ "Київрічсервіс" оплачує послуги АЕК "Київенерго" з обслуговуванням вказаної ТП та кабельної лінії.

04.11.2011 Між ПрАТ "Київрічсервіс" та TOB "Юридична група "Ферзь" був укладений договір № 44 про технічне забезпечення електропостачання споживача. Згідно з цим договором ПрАТ "Київрічсервіс" надав технічну можливість передачі електроенергії через КТП, до КТП 6057. Додатком 3 до вказаного договору є Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. У пункті 5 цього акту зазначено, що межа розподілу балансової відповідальності за стан електромереж між сторонами знаходиться на кабельній лінії в сторону КТП 6057 від КТП 6238, а в п. 6 та 7 вказано, що ПрАТ "Київрічсервіс" несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію кабельної лінії (КЛ-ІОкВт) від ТП 1796 (Київенерго) до КТП 6238 і самого КТП 6238 (ПрАТ "Київрічсервіс"), а TOB "Юридична група "Ферзь" несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію кабельної лінії (КЛ-ІОкВт) від КТП 6238 (Київрічсервіс) до КТП 6057 та самого КТП 6057.

Оскільки ПрАТ "Київрічсервіс" ніколи нікому ніяким чином не відчужував (і не мав намірів відчужувати) кабельну лінію, яка забезпечує діяльність всієї бази відпочинку та готельно-ресторанного комплексу "Червона калина", і керівник товариства розподіл мереж ніколи не підписував, а договір був на думку позивача сфальсифікований, позивач направив матеріали до Деснянського РУ ГУ МВС України з проханням провести перевірку та порушити кримінальну справу.

Посилаючись на статті. 215,203, 321, 658 Цивільного кодексу України, позивач просить визнати договір №01/12/10 купівлі-продажу недійсним укладений між Дочірнім підприємством "Аура" Акціонерного товариства відкритого типу "Укрмашпром" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична група "Ферзь".

Як вбачається зі змісту даного договору він був укладений. без нотаріального посвідчення (надалі - договір купівлі-продажу) між Дочірнім підприємством „Аура" Акціонерного товариства закритого типу „Укрмашпром" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Юридична група „Ферзь".

В спірному договорі купівлі-продажу продавцем виступає ДП „Аура" АТЗТ „Укрмашпром". Разом з тим, в тексті цього договору немає жодної інформації про підстави набуття продавцем ДП „Аура" АТЗТ „Укрмашпром" права власності на об'єкт купівлі-продажу або щодо правомірності володіння та розпорядження цим об'єктом. В пункті 1.2. договору зазначено, що „Продавець гарантує, що електропідстанція та електромережа належить йому на праві приватної власності", без будь-яких документальних підтверджень. У вказаному договорі йдеться про купівлю-продаж КТП і кабельних мереж.

В своїх поясненнях зазначає, щодо кабельної лінії від ТП 1796 до КТП 6238 довжиною 754 м. то ця лінія була прокладена за рахунок коштів ПрАТ „Київрічсервіс", є власністю ПрАТ „Київрічсервіс" і є стратегічно важливими об'єктами для ПрАТ „Київрічсервіс", які забезпечують енергоживлення усього ресторанно-готельного комплексу „Червона калина" та бази відпочинку „Волна" з 2004 року.

Крім того в матеріалах справи наявні докази, що в 2003 році ДКП „Плесо" було замовником розробки проекту траси прокладення електрокабелю від ТП1796 до КТП 250-10 (6057) міського пляжу „Чорторий" Ватутінського наразі Деснянського району м. Києва. Даний проект було розроблено і погоджено АЕК „Київенерго", Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Геослужбою Головкиївархітектури м. Києва, НДІБВ Держбуд України, Головним архітектором АТ „Київпроект". Та отримані і технічні умови №21290, на виконання яких було видане технічне рішення №21290 з робочого проекту електропостачання від 23.06.2003.

Також доказом того, що ПрАТ „Київрічсервіс" разом з КП „Плесо" прокладав електрокабель від ТП 1796, що належить ПАТ „Київенерго" до своєї КТП 6238 свідчить Акт обстеження ПАТ„ Київенерго" КТП6238 з КЛ-10кВ довжиною 754м в якому і зазначається що вказана КТП : КЛ-10кВ (754м) є власністю ЗАТ „Київрічсервіс" (зараз ПрАТ „Київрічсервіс").

19.07.2004 Державною технічною комісією було підписано ЗАТ „Київрічсервіс" Акт технічної комісії про прийняття закінченого будівництва об'єкта в експлуатацію. Рішенням вказаної комісії КТП6238 з КЛ-10кВ(754м) було прийнято в експлуатацію та зазначено, що даний Акт є підставою для оформлення права власності на збудований об'єкт з включенням до державної статистичної звітності.

ПрАТ „Київрічсервіс" було надано лист комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва „Плесо" від 07.04.2014р. №663, у якому стверджується, що КТП 6057 є власністю територіальної громади м. Києва і належить КП „Плесо".

Також ПрАТ „Київрічсервіс" повідомляє, що ТОВ „Юридична група „Ферзь" ніколи не був законним користувачем сусідньої з ПрАТ „Київрічсервіс" земельної ділянки, а користувалось нею на підставі договору з КП „Плесо", який за позовом Київського транспортного прокурора був визнаний недійсним, а земельна ділянка примусово звільнена. За даними автоматизованої системи ПК „Кадастр" земельна ділянка (обліковий номер 62:206:022), де розміщено споруду КТП 6057 обліковується, як міські землі, що не надані у власність чи користування. Документи, що посвідчують право власності (користування), передбачені статтями 125,126 Земельного кодексу України, в Департаменті земельних ресурсів КМДА не зареєстровані.

Як вбачається із матеріалів справи відповідно до листа Головного управління земельних ресурсів КМДА від 06.10.2011р. № 03-86/28137 земельні ділянки на території урочища Чорторий парку Дружби Народів ТОВ „Юридична група „Ферзь" та КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду міста Києва в оренду (користування, власність) не заводились. Таким чином, на сьогодні Відповідач-2 не має і не мав жодних прав на користування земельною ділянкою, на якій розташована КТП 6057. А це значить, що він не міг без наявності земельної ділянки провести будівництво КТП, прокласти до нього кабель і стати його власником. Сама КТП належить не Відповідачу-2, а є комунальною власністю територіальної громади м. Києва. Київська міська рада, як власник рішення про відчуження даних об'єктів не приймала.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що спірна КТП6057 з кабельною лінією від КТП 6238 до КТП6057, є власністю територіальної громади м. Києва, які знаходяться на балансі у КП „Плесо", а КТП6238 та КЛ-10кВ 754м (від ТП 1796 до КТП 6238) є власністю ПрАТ „Київрічсервіс" ще з 2003. В матеріалах справи відсутні докази, що протягом одинадцяти років вказана спірна власність жодного разу не переходила до іншої особи, в тому числі до ДП „Аура" та ТОВ „Юридична група „Ферзь".

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності збувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Статтею 41 Конституція України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Суд першої інстанції вищевикладеного не врахував, що призвело до помилкового встановлення правовідносин, які виникли між сторонами, та незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, подані Позивачем докази, які свідчать про те, що кабельна лінія довжиною 754м від ТП 1796 до КТП6238 є власністю ПрАТ „Київрічсервіс", а КТР6057 з кабельною лінією від КТП 6238 до КТП 6057 є власністю територіальної громади м. Києва (балансоутримувач КП „Плесо"), а тому даний договір підлягає визнанню недійсний, так, як він порушує майнові права і ПрАТ „Київрічсервіс", і територіальної громади м. Києва.

Крім того, доказами того, що спірні об'єкти належать ПрАТ „Київрічсервісу" та територіальній громаді м. Києва (балансоутримувач КП „Плесо"), підтверджується наступним:

Технічне рішення з робочого проекту електропостачання №21290 від 23.06.2003р. Актом обстеження ПАТ „Київенерго" КТП 6238, в якому зазначається, що КТП6238 та КЛ-10кВ довжиною 754м - є власністю ПрАТ „Київрічсервіс".

Актом технічної комісії про прийняття закінченого будівництва об'єкта в експлуатацію від 19.07.2004р., де рішенням технічної комісії вказано, що змонтовану КТА250/10/0,4кВА (6238) прийнято в експлуатацію, та проте, що цей Акт є підставою для оформлення права власності на збудований об'єкт і включення до державної статистичної звітності.

На підставі вищезазначених документів та Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 21.12.1999р., між позивачем та ПАТ „Київенерго" було укладено договори які є діючими, а саме:

Договір на оперативно-технічне обслуговування від 05.08. 2004р. №201/12, на КТП 6238 КЛ-10кВ 754м та Договір про постачання електричної енергії від 03.12.2004р. №3510466, в квітні 2014 року було складено два Акти розмежування належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, між ПрАТ „Київрічсервіс" і ЕО „Київські електричні мережі" та КП „Плесо" і ЕО „Київські електричні мережі". В зазначених актах чітко зазначено, що КТП6238 з кабельною лінією 754м (від ТП1796 до КТП6238) належить ПрАТ„Київрічсервіс", а КТП 6057 з кабельною лінією 291м. (від КТП6238 до КТП6057) належть територіальній громаді м. Києва, балансоутримувач яких є КП „Плесо" та Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.03.2013р.

Що стосується Відповідачів по даній справі, то крім договору купівлі-продажу від 01.12.2010р. №01/12/10, вони не надали жодного підтверджуючого документу, а саме, на яких підставах спірні об'єкти належали ДП „Аура" і на яких підставах вона могла продати дані об'єкти ТОВ „Юридична група „Ферзь", яка почала своє існування з березня 2009року.

Проте як в даному договорі в п. 1.2 зазначається, що продавець гарантує, що електропідстанція та електромережа належать йому на праві приватної власності, які оформленні відповідно до чинного законодавства та щодо неї відсутні заборони на відчуження. Проте не зрозуміло як одночасно 6057 з кабельною лінією від КТП6057 до КТП6238 могли б бути у власності ДП -„Аура", якщо вони належать територіальній громаді м. Києва і знаходяться на балансі у КП „Плесо" та нікому не відчужувались, те ж саме стосується кабельної лінії від ТП1796 до КТП6238 довжиною 754м., які належали і належать ПрАТ „Київрічсервіс" ще з 2003 року..

Починаючи з дати видачі Технічних умов №21290 КП „Плесо" КМ АЕК „Київенерго", яка підтверджує, що ще 26.10.2010р. кабельна лінія довжиною 291м. та КТП 6057 належали Комунальному підприємству „Плесо", а лише через 1 місяць і 6 днів з'являється спірний Договір №01/12/10 купівлі-продажу від 01.12.2010р., де ДП „Аура" продає КТП 6057 та електромережу по урочищу Чорторий від ТП 1796 (ПАТ „Київенерго") до КТП 6238 та до КТП 6057 довжиною 1045метрів. Тобто, і електромережу ПрАТ „Київрічсервіс" (від ТП1796 до КТП 6238), і електромережу з КТП 6057 Комунального підприємства „Плесо" (від КТП6238 до КТП6057).

Крім того, КТП 6057 з КЛ від КТП 6238 до 6057 є власністю територіальної громади м. Києва і належить КП „Плесо" на правах оперативного управління.

Відповідно до ст.1 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно з п.30 ч.1 ст.26 цього Закону питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, якого в сторін та і в матеріалах в наявності немає.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

В силу п. 2 ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права являється підставою для скасування рішення місцевого господарського суду у випадку, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 року по справі № 910/16245/14 підлягає скасуванню повністю.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду переглянула спір в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України і вважає, що позов та апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства „Київрічсервіс" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Київрічсервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 року по справі № 910/16245/14 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 року по справі № 910/16245/14 скасувати повністю.

3.Прийняти нове рішення по справі, яким позов задовольнити повністю. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу №01/12/10, укладений 01.12.2010 між Дочірнім підприємством „Аура"Акціонерного товариства закритого типу „Укрмашпром" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Юридична група „Ферзь".

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична група „Ферзь" (03115, вул.. Котельникова, 45-В, м. Київ, 03057, вул. Смоленська, 17, м. Київ, ) на користь Приватного акціонерного товариства „Київрічсервіс" (04070, вул. Ігорівська, 12Б, м. Київ, ) 609 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 304,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги. Видати наказ.

5.Стягнути з Дочірнього підприємства „Аура" Акціонерного товариства закритого типу „Укрмашпром" (02222, вул. Пухівська, 4, м. Київ, ) на користь Приватного акціонерного товариства „Київрічсервіс" (04070, вул. Ігорівська, 12Б, м. Київ, ) 609 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 304,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги. Видати наказ.

6.Видачу виконавчих документів доручити Господарському суду міста Києва.

7.Матеріали справи № 910/16245/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська