РІШЕННЯ

25 квітня 2016 року м.Харків Справа № 913/358/16

Провадження №14/913/358/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛІГА-СХІД», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 73497 грн. 45 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Лісовицький Є.А.

Секретар судового засідання Дохняк І.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 15.02.2016;

від відповідача: представник не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛІГА-СХІД» (надалі Позивач) заявлена вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (надалі Відповідач) коштів за договором поставки №380-СА від 10.02.2014 в загальному розмірі 73497 грн. 45 коп., з яких:

- 47779 грн. 20 коп. основний борг;

- 21691 грн. 71 коп. інфляційні втрати;

- 1637 грн. 58 коп. 3 % річних;

- 2388 грн. 96 коп. - пеня.

Відповідач заперечує проти позову з мотивів, викладених у відзиві. Так Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до п. 1.1 Договору Позивач повинен був поставити у власність Відповідача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (надалі Продукція) в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невідємними частинами Договору.

Пунктом 4.7 Договору сторони встановили, що датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником.

Згідно пункту 6.8 Договору настає відповідальність Покупця у разі несвоєчасної оплати продукції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від вартості несвоєчасно оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.

Пунктом 5.4 Договору встановлено, що розрахунки за поставлену Постачальником продукцію здійснюються Покупцем протягом 5 (пяти) календарних днів з 60 (шістдесятого) календарного дня з дати постачання відповідної партії продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та при умові надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів зазначених у розділі 4 Договору.

Відповідач у відзиві також зазначає, що на думку позивача строк на здійснення оплати за продукцію слід відраховувати від дати видаткової накладної, тоді як на думку відповідача, дата видаткової накладної не може вважатися датою поставки продукції, від якої відраховується строк на оплату, оскільки не підтверджена датою, вказаною саме представником Постачальника в момент передачі продукції, про що свідчить видаткова накладна №206 від 06.06.2014.

Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зазначені умови Специфікації до Договору вказують на конкретний строк настання обовязку позивача по здійсненню розрахунку. Поставка продукції є неминучою подією, з настанням якої виникає обовязок здійснити розрахунок.

Здійснюючи оцінку умов п. 4.7 Договору, Відповідач вважає, що строк розрахунку за отриману Продукцію не пов'язаний з датою видаткової накладної, а пов'язаний з датою, вказаною саме представником Постачальника в момент передачі продукції.

Таким чином, на думку відповідача, прострочка виконання зобовязання з оплати повинна відраховуватись з дати, яку представник Покупця вкаже на видаткових накладних про приймання товару. З доданих до позовної заяви видаткових накладних не вбачається такої дати.

Для розрахунку суми позову Позивач використав не дату, яка повинна бути зазначена представником Покупця, а дату видаткової накладної, що не передбачено Договором.

Це тягне за собою відповідні правові наслідки:

Статтею 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Початок перебігу строку за ст. 253 Цивільного кодексу України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою, повязано його початок.

Сторони у п. 4.7 Договору визначили, що календарною датою початку строку на виконання грошового зобовязання буде дата, вказана представником Покупця на видатковій накладній.

У разі відсутності такої дати неможливо визначити певний період в часі, у відповідності зі ст. 251 Цивільного кодексу України, а отже і стверджувати, що Відповідач не виконав зобовязання у строк, вказаний у договорі.

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений в договорі або законом.

З огляду на викладене, на думку відповідача, його не слід вважати боржником, що прострочив виконання зобовязання.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено факт порушення Відповідачем строку на виконання грошового зобовязання, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю ТЕХНОЛІГА-СХІД.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ТЕХНОЛІГА-СХІД (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (надалі - Відповідач) 17 лютого 2014 року був укладений договір поставки № 380 - СА продукції та/або обладнання виробничо-технічного призначення, згідно якого позивач зобовязується поставити, а відповідач прийняти та сплатити зазначену продукцію.

Відповідно до п. 4.1. Договору, якість, марка, кількість і ціна зазначаються в специфікаціях, які оформлюються у вигляді додатків і є невідємною частиною Договору.

Також відповідно до п.5.4. розділу 5 договору «Ціна та порядок розрахунків» розрахунки за поставлену продукцію здійснюються відповідачем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача на протязі 5 (пяти) робочих днів з 90 календарного дня з дати постачання відповідної продукції на підставі отриманого відповідачем рахунку при умові надання позивачем документів передбачені відповідними умовами укладеного між сторонами договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛІГА - СХІД» в повному обсязі виконало свої зобовязання з поставки продукції, а саме: позивач поставив на адресу відповідача товар за укладеним договором на суму 93283 грн. 20 коп., але оплачена відповідачем сума 45504 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що залишається несплачена сума 47779 грн. 20 коп. за поставлену акумуляторну батарею 32ТН - 450У2. Поставка здійснена на підставі специфікації до договору поставки №380 - СА від 10 лютого 2014 року, довіреності №1178 від 04 червня 2014 року, товарно-транспортної накладної № Р206 від 06 червня 2014 року.

Жодних зауважень стосовно якості, кількості та інших показників продукції з боку Відповідача одержано не було.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача коштів за договором поставки №380-СА від 10.02.2014 в загальному розмірі 73497 грн. 45 коп., з яких:

- 47779 грн. 20 коп. основний борг;

- 21691 грн. 71 коп. інфляційні втрати;

- 1637 грн. 58 коп. 3 % річних;

- 2388 грн. 96 коп. - пеня.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав своє зобовязання щодо поставки товару, що підтверджується матеріалами справи згідно специфікації до договору поставки №380 - СА від 10 лютого 2014 року, довіреності № 1178 від 04 червня 2014 року поставлена акумуляторна батарея 32 ТН - 450У2.

Пунктом 4.7 Договору сторони встановили, що датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником.

У видатковій накладній вказана одна дата, сторони підписали її, отже погодились, що саме ця дата є датою поставки.

Тому твердження відповідача, що зобов'язання по сплаті продукції для Покупця виникають з дати, вказаною саме представником Постачальника в момент передачі продукції, а вона не проставлена, оцінюються судом критично.

Отже строк на оплату поставленого товару настав, кошти не сплачені, а тому позовні вимоги про стягнення основного боргу 47779 грн. 20 коп. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Інфляційні збитки внаслідок невиконання Відповідачем умов договору склали 21691 грн. 71 коп. і 1637 грн. 58 коп. 3 % річних. Ці суми підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно пункту 6.8 Договору настає відповідальність Покупця у разі несвоєчасної оплати продукції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від вартості несвоєчасно оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.

Відповідач на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України не подав заяву про застосування позовної давності.

Крім того, розмір пені, нарахованої за перші шість місяців прострочення (з 10.10.2014 по 10.04.2015), у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, в межах річного строку спеціальної позовної давності (позивач звернувся з позовом 11.02.2016) тобто за період з 11.02.2015 по 10.04.2015 складає 4056 грн. 64 коп. Дана сума більше ніж 5% від суми заборгованості 2388 грн. 96 коп., яка заявлена позивачем до стягнення у вигляді пені. Тому пеня, яка розрахована позивачем як 5% від суми боргу, підлягає стягненню як така, що не перевищує розміру пені, нарахованої за подвійною обліковою ставкою НБУ згідно п.6 ст.232 Господарського кодексу України у межах річного року позовної давності.

Оскільки борг своєчасно сплачений не був, дана сума пені також підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛІГА-СХІД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення 73497 грн. 45 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (ідентифікаційний код 37596090, юридична адреса: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24 «А») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЛІГА-СХІД» (ідентифікаційний код 33489732, юридична адреса: 02091, м. Київ, вул. Вербицького, буд. 1) основний борг 47779 грн. 20 коп.; 21691 грн. 71 коп. інфляційні втрати; 1637 грн. 58 коп. 3 % річних; 2388 грн. 96 коп. - пеня.; витрати на сплачений судовий збір 1378 грн. 00 коп. Наказ видати.

У судовому засіданні 25.04.2016 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 27 квітня 2016 року.

Суддя Є.А.Лісовицький