ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р.Справа № 916/5171/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

зза участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 81, дата видачі : 31.12.15;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н, дата видачі : 05.01.16

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Одеської області від 29.02.2016р.

по справі № 916/5171/15

за позовом Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт

до Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс

про стягнення 720 510,50 грн.

В С Т А Н О В И В :

30.12.2015р. Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт (далі по тексту ДП Іллічівський МТП) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс (далі по тексту ТОВ Транс-Сервіс), в якій просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 652 458,22 грн. за період з жовтня 2014 р. по червень 2015 р., який складається із вартості неврахованої частини часу роботи підйомно-транспортної техніки та обладнання відповідно до умов п.1.3 договору №372-0 від 21.10.2014р. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пені у розмірі 63 708,52 грн., 3% річних у розмірі 4 343,76 грн. за прострочення оплати основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.02.16 року (суддя Оборотова О.Ю.) у задоволенні позову ДП Іллічівський МТП відмовлено з огляду на те, що вимога позивача про стягнення основного боргу у сумі 652 458,22 грн. є недоведеною, необґрунтованою та такою, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору №372-0 від 21.10.2014р., оскільки зобовязання за зазначеним договором виконані відповідачем в повному обсязі, а виставлення позивачем рахунків на оплату послуг відповідно до «коригувальних актів» не породжують у відповідача обовязків передбачених п 2.1.7. договору. Крім того, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ТОВ Транс-Сервіс пені у розмірі 63 708,52 грн. та 3 % річних у розмірі 4 343,76 грн., оскільки стягнення штрафних санкцій є способом захисту порушеного права який є похідним від стягнення основної заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ДП Іллічівський морський торговельний порт через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, оскільки зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що він довів належними доказами факт надання відповідачу послуг у спірний період на загальну суму 652458,22 грн., а те що він несвоєчасно надіслав відповідачу акти здачі-прийняття цих послуг та рахунки на їх оплату, то вказана обставина відповідно до ч.2 ст.221 ГК України не звільняє відповідача від оплати наданих послуг, а зобовязує після отримання актів та рахунків сплатити борг на загальних підставах, при тому що відповідач відповідно із п.2.1.7 договору погодив та прийняв зазначені у вказаних актах послуги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

21.10.2014р. між Державним підприємством Іллічівський морський торговельний порт та Товариством з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс укладено договір на надання послуг підйомно-транспортною технікою № 372-0 від 21.10.2014р.( а. с. 11 т.1)

Відповідно до п.1.1. договору, виконавець (позивач) зобовязується в порядку і на умовах договору за заявками замовника (відповідача), поданими у диспетчерську виконавця, надавати послуги необхідною підйомно-транспортною технікою та обладнанням для виконання розвантажувально-навантажувальних робіт на території порту.

Договір № 372-0 від 21.10.2014р. набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, та регулює правовідносини між сторонами з 01.10.2014р. та діє до 31.12.2014р., також вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або перегляду його умов (п.9.1 договору). В наявних матеріалах справи відсутні такі заяви сторін, а тому договір є чинним.

Відповідно до п.1.3 договору фактичним часом надання послуг з використанням техніки вважається дата і час виїзду її з гаражу виконавця до місця виконання робіт і повернення до гаражу згідно з даними занесеними в дорожні листи. Робота техніки від 01 до 30 хвилин вважається за 0,5 години, робота техніки від 30 до 60 хвилин вважається за 1 годину.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що акт наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом що підтверджує факт надання послуг.

Відповідно до п.2.1.7 договору замовник зобовязаний після отримання екземплярів акту наданих послуг, повернути виконавцю підписаний та засвідчений власною печаткою належний екземпляр або надати мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг, у випадку ненадання мотивованої відмови, протягом 5 робочих днів акт наданих послуг вважається прийнятим замовником.

Сторонами було підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), № Пр/21774 від 31.10.2014р. на суму 574 236,20грн.; № Пр/23868 від 30.11.2014р. на суму 775 450,52грн.; № Пр/26112 від 31.12.2014р. на суму 930 257,41 грн.; № Пр/1517 від 31.01.2015р.на суму 650 769,48грн.; № Пр/3049 від 28.02.2015р. на суму 244 697,02грн.; №Пр/4217 від 31.03.2015р.на суму 321 314,94 грн.; №Пр/6075 від 30.04.2015р. на суму 394 527,08 грн.; № Пр/7298 від 31.05.2015р. на суму 495 736,25грн.; № Пр/8344 від 30.06.2015р. на 383 474,55грн., а загалом на суму 4 847158,36 грн., без будь-яких зауважень з боку позивача.

Вказані акти містять відомості про кількість часів використання техніки позивача, яка дорівнюється обсягу фактично наданих послуг, а також вартість фактично наданих послуг. Саме такі відомості у відповідності із умовами п.4.1 договору сторони повинні вказувати в актах наданих послуг. Фактичний час використання техніки позивача сторонами визначався на підставі подорожніх листів вказаної техніки, при цьому сторони не округлювали час використання техніки і вказану умову щодо порядку визначення фактичного часу використання техніки сторони погодили, про що свідчать печатки сторін та підписи представників сторін, які одночасно є підписантами договору № 372-0 від 21.10.2014р., а відповідно із цим мають повноваження на зміну його умов.

При цьому слід зазначити, що положення п.9.6 договору № 372-0 від 21.10.2014р. містять вимоги щодо змін та доповнень до договору лише в частині їх викладання в письмовій формі, підписанні та скріпленні їх печатками сторін, що й було дотримано сторонами при складанні актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) і це не суперечить положенням ст. 6 ЦК України, згідно якої сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, повноважні представники сторін з врахуванням умов п.9.6 договору фактично змінили умови пункту 1.3 цього договору і визначили фактичний час використання техніки іншим, погодженим сторонами порядком.

Доводи позивача про те, що сторонами при складанні актів здачі-прийняття робіт допущена помилка у визначенні часу роботи техніки позивача у спірний період не заслуговують на увагу, оскільки позивач отримав оплату наданих послуг саме за вищенаведеними актами у повному обсязі і не мав жодних претензій до відповідача. З аналізу цих актів вбачається єдиний системний підхід при визначенні часу роботи техніки позивача за кожний місяць спірного періоду, що свідчить про свідоме визначення як позивачем так і відповідачем способу розрахунку часу використання техніки і його погодження уповноваженими представниками сторін. Той факт, що позивач не помилявся при розрахунку фактично використаного часу роботи техніки, свідчить і та обставина, що він звернувся до відповідача із вимогою про додаткову оплату послуг не з власної ініціативи, а тільки після фінансового аудиту його підприємства Управлінням аудиту та контролю Міністерства інфраструктури України та вимоги останнього про забезпечення претензійно-позовної роботи по стягненню коштів.

Як вбачається із наявних матеріалів ТОВ Транс-Сервіс у повному обсязі сплатив вартість наданих послуг у спірний період, яка визначена в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), № Пр/21774 від 31.10.2014р. на суму 574 236,20 грн.; № Пр/23868 від 30.11.2014р. на суму 775 450,52 грн.; № Пр/26112 від 31.12.2014р. на суму 930 257,41 грн.; № Пр/1517 від 31.01.2015 р. на суму 650 769,48грн.; № Пр/3049 від 28.02.2015р. на суму 244 697,02 грн.; №Пр/4217 від 31.03.2015 р. на суму 321 314,94 грн.; №Пр/6075 від 30.04.2015р. на суму 394 527,08 грн.; № Пр/7298 від 31.05.2015р. на суму 495 736,25грн.; № Пр/8344 від 30.06.2015р. на 383 474,55 грн., а загалом на суму 4 847158,36 грн., що не заперечується ДП Іллічівський морський торговельний порт(а.с. 83-119 т.2).

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції у відповідності із ст.ст.525, 526, 629 ЦК України, 193 ГК України дійшов правильного висновку щодо виконання відповідачем своїх зобовязань по оплаті фактично наданих йому послуг у спірний період за договором № 372-0 від 21.10.2014р., а відповідно із цим позивач безпідставно вимагає на підставі вказаних статей ЦК та ГК України, стягнути з відповідача додаткову оплату за надані послуги у сумі 652458,22 грн., а також пені у сумі 63708,52 грн., 3%річних у сумі 4343,76 грн. на підставі ст.ст. 549, 625 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт підлягає залишенню без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 29.02.16 р. без змін.

Згідно із ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 29.02.16 р. без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 22.04.2016 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.