РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №910/4433/16

За позовомПриватного підприємства «ЛТК Альянс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Зернова Група Стандарт»
простягнення 47 757,46 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «ЛТК Альянс» (надалі - «Підприємство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова Група Стандарт» (надалі - «Товариство») про стягнення 47 757,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору транспортного експедирування №01-09 від 01.09.2015 р. позивач надав послуги, а відповідач зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 46 417,09 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 412,03 грн. та інфляційних у розмірі 928,34 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 04.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2016 р. розгляд справи відкладено на 18.04.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а його пояснення стосовно суті спору були заслухані судом в попередніх судових засіданнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №414, отриманим його представником 12.04.2016 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2015 р. між Підприємством (експедитор) та Товариством (клієнт) був укладений договір транспортного експедирування №01-09 (надалі - «Договір»), за змістом п. 1.1 якого експедитор зобов'язується за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (зернові, зернобобові, олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом (послуги).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що за надання послуг експедитор виставляє клієнтові рахунок по погодженим ставкам.

Згідно з п. 3.2 Договору оплата проводиться клієнтом наступним чином:

80% передоплати договірної ціни згідно виставленого експедитором рахунку протягом 3 банківських днів, починаючи з дня отримання клієнтом рахунку;

20% оплачується протягом 3 банківських дні після підписання сторонами акту наданих послуг.

Відповідно до п. 3.4 Договору загальна договірна сума за договором не є фіксованою, її розмір визначається видом та обсягом наданих транспортно-експедиційних послуг і встановлюється у відповідних додатках до цього договору.

На виконання умов Договору згідно додатку №4 від 07.10.2015 р. позивачем були надані, а відповідачем частково оплачені послуги на суму 299 769,60 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 23.10.2015 р. та банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 46 417,09 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи (накладні №38710869 від 11.10.2015 р., №38696266 від 10.10.2015 р., №38671665 від 08.10.2015 р. та №38656385 від 07.10.2015 р.) вбачається, що на виконання умов Договору позивачем було надано послуги на загальну суму 299 769,60 грн.

13.11.2015 р. позивачем було направлено відповідачу для підписання акт виконаних робіт (наданих послуг) №4 від 23.10.2015 р., який вважається підписаним відповідачем на підставі п. 2.2.8 Договору у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи претензій та/або заперечень стосовно отриманого обсягу транспортно-експедиційних послуг.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.2 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті вартості наданих послуг повинно було бути виконане протягом 3 банківських дні після підписання сторонами акту наданих послуг.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати відповідачем наданих послуг, його заборгованість становить 46 417,09 грн., а з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за надані послуги станом на момент звернення до суду із позовною заявою у розмірі 46 417,09 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення її від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємства про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 46 417,09 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 412,03 грн. та інфляційних у розмірі 928,34 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 31.10.2015 р. по 15.02.2016 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 412,03 грн. та інфляційні у розмірі 928,34 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення Товариства з на користь Підприємства заборгованості у розмірі 46 417,09 грн., 3% річних у розмірі 412,03 грн. та інфляційних у розмірі 928,34 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «ЛТК Альянс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова Група Стандарт» (04070, м. Київ, вул. Ярославська, 31-Б; ідентифікаційний код 39674820) на користь Приватного підприємства «ЛТК Альянс» (67600, Одеська обл., м. Біляївка, вул. Костіна, 5/1; ідентифікаційний код 36587504) заборгованість у розмірі 46 417 (сорок шість тисяч чотириста сімнадцять) грн. 09 коп., 3% річних у розмірі 412 (чотириста дванадцять) грн. 03 коп., інфляційні у розмірі 928 (дев'ятсот двадцять вісім) грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2016 р.

Суддя В.П. Босий