ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 р. Справа №917/254/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Лізоформ

до товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський молочний завод

про стягнення 153003 грн. 93 коп.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Рішення приймається після перерви оголошеної 31.03.2016р. до 14.04.2016р. до 10 год. 30 хв., 14.04.2016р. до 13 год. 00 хв. 14.04.2016р. та перерви оголошеної 14.04.2016р. до 11 год. 00 хв. 18.04.2016р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 153003 грн. 93 коп., з яких: 139187 грн. 31 коп. основного боргу, 10713 грн. 60 коп. пені, 730 грн. 95 коп. річних, 2372 грн. 07 коп. інфляційних.

Відповідач у відзиві вих. № 513 від 18.04.2016р. позов заперечує повністю.

В засіданні суду відповідно до статті 85 ГПК України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача 139187 грн. 31 коп. основного боргу за поставлений товар, 10713 грн. 60 коп. пені, 730 грн. 95 коп. річних, 2372 грн. 07 коп. інфляційних.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.01.2013р. між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Лізоформ» та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» було укладено договір поставки товару № 17/13, згідно якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 161251 грн. 18 коп., відповідач за поставлений товар розрахувався частково, у звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 139187 грн. 31коп.

Відповідач позов заперечує повністю, посилаючись на те, що він правомірно призупинив оплату поставленого позивачем товару оскільки позивач не надав відповідачу оформлених належним чином видаткових накладних.

Дослідивши надані у справі докази, суд при вирішенні спору виходить з наступного:

Згідно наданої позивачем копії договору на поставку товару № 17/13 від 01.01.2013р. (далі-договір) (копія договору а.с 11-12) позивач (постачальник) зобовязався поставити і передати у власність відповідачу (покупцю) миючі та дизенфікуючі засоби (далі товар), а відповідач зобовязався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (пункт 1.1. договору).

Пунктом 4.2. договору в редакції додаткової угоди від 22.12.2013р. (копія додаткової угоди а.с. 13) сторони дійшли згоди, що покупець здійснює оплату кожної поставленої партії товару згідно рахунку-фактури шляхом банківського перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з моменту поставки партії товару.

Згідно наданих позивачем копій видаткових накладних № 4476 від 24.07.2015р., №4478 від 24.07.2015р., № 4573 від 28.07.2015р., № 5256 від 27.08.2015р., № 5782 від 17.09.2015р., № 6346 від 08.10.2015р., № 6770 від 26.10.2015р., № 7138 від 06.11.2015р. (а.с. 15-22), підписаних обома сторонами та засвідчених печатками сторін, позивач передав відповідачу товар на загальну суму 161251 грн. 18 коп.

Відповідач не заперечує факту отримання товару від позивача. Крім цього, в судовому засіданні 18.04.2016р. представник відповідача підтвердила факт отримання і використання відповідачем товару, вартість якого просить стягнути позивач, та повідомила, що вказаний товар відповідач позивачу не повертав.

Відповідач у відзиві повідомив, що ним було призупинено оплату поставленого позивачем товару відповідно до частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно частину 3 статті 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Матеріали справи, зокрема копії видаткових накладних, кожна з яких містить відтиск печатки відповідача та підпис в графі «Отримав(ла)» свідчать про виконання позивачем зобовязання з поставки товару відповідачу, факт поставки відповідачем підтверджується. Зазначена відповідачем стаття 538 регулює зустрічне виконання зобов'язання і не визначає наслідків невиконання продавцем обов'язку передати документи, що стосуються товару.

Правові наслідки невиконання продавцем обов'язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару, визначені статтею 666 ЦК України згідно якої якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Виходячи з матеріалів справи та пояснень представника відповідача відповідач не скористався визначеними цією нормою ЦК України правами.

Зазначена норма не дає покупцю права не оплачувати прийнятий та використаний ним товар. Таким чином, відповідачем безпідставно зупинено виконання свого обовязку з оплати отриманого ним товару.

З врахуванням цього посилання відповідача на те, що позивачем разом з товаром не були передані належним чином оформлені видаткові накладні не може бути враховане.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Виходячи з викладеного вимога позивача про стягнення 139187 грн. 31 коп. боргу за поставлений по договору № 17/13 від 01.01.2013р. товар обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За порушення виконання грошового зобовязання позивач просить стягнути з відповідача 10713 грн. 60 коп. пені, 730 грн. 95 коп. річних та 2372 грн. 07 коп. інфляційних.

Пунктом 5.2. договору сторони визначили, що у випадку порушення покупцем строку оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого товару за кожен день прострочення оплати товару.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням викладеного вимога позивача про стягнення 10713 грн. 60 коп. пені, 730 грн. 95 коп. річних та 2372 грн. 07 коп. інфляційних правомірна та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідач у відзиві та представник відповідача в судовому засіданні 18.04.2016р. не погоджуються з наданим позивачем розрахунком стягуваної суми, але суть своїх заперечень по розрахунку позивача (які саме помилки на думку відповідача допущені у розрахунку позивача) не вказав, контррозрахунок не надав, будь-яких доводів і доказів у спростування розрахунку позивача не навів та не надав. В зв'язку з цим заперечення відповідача щодо розрахунку позивача судом до уваги не приймаються, як необгрунтовані.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач свої заперечення не обґрунтував, будь-яких доказів у спростування наданих позивачем доказів і наведених позивачем доводів не надав.

Виходячи з наведеного позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський молочний завод (37300, Полтавська область, м.Гадяч, вулиця Будька, будинок 45, А; р/р 9560 в АКБ Соціального розвитку "Укрсоцбанк", МФО 300023, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Лізоформ (01042, м.Київ, провулок Новопечерський, будинок 19/3, корпус 1, кімната 5; п/р 2193 в ПАТ "ОТП Банк", м.Київ, МФО 300528, ) 139187 грн. 31 коп. основного боргу, 10713 грн. 60 коп. пені, 730 грн. 95 коп. річних, 2372 грн. 07 коп. інфляційних, 2295 грн. 06 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 25.04.2016р.