ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 917/1800/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Потапенко В.І., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю від 04.01.2016 р. № 1;

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю від 28.01.2016 р. № 01/595;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №766 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.02.16 р. у справі № 917/1800/15

за позовом Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет", м. Кременчук Полтавської області

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук Полтавської області

про відшкодування 18 259,50 грн. збитків

ВСТАНОВИЛА:

Виробничо-будівельне колективне підприємство "Рассвет" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" про стягнення 18259,50 грн. збитків, завданих внаслідок забруднення грунту частини території позивача стічними (фекальними) водами навпроти АГНКС № 1 по вул. Шишкіна,31 м. Кременчука, що мало місце 26.05.2013 р.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17 лютого 2016 року у справі № 917/1800/15 (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено.

З відповідача на користь позивача стягнуто 18259,50 грн. збитків та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано ту обставину, що у 2013 році позивач вже звертався до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача збитків, завданих 26.05.2013 р. внаслідок забруднення грунту частини території ВБКП «Рассвет» стічними (фекальними) водами з вини КП «Кременчукводоканал», в задоволенні якого було відмовлено рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2014 р. у справі № 917/2487/13 (а.с. 44-47), залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. (а.с. 48-51). Зважаючи на це, відповідач вважає, що господарський суд першої інстанції зобовязаний був відмовити у прийнятті позовної заяви на підставі п. 2 ч. 1 статті 61 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на час її подання вже існувало судове рішення, яке набрало законної сили, яким вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, що і в даній справі.

Окрім цього відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було враховано недоведеність факту завдання збитків внаслідок дій відповідача із залиття 26.05.2013 р. території позивача стічними (фекальними) водами навпроти АГНКС № 1 по вул. Шишкіна,31 м. Кременчука, що встановлено рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2014 р. у справі № 917/2487/13 (а.с. 44-47) та відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України не потребує повторного доказування при розгляді даної справи.

Зважаючи на це, відповідач стверджує на відсутність шкоди як елементу цивільного правопорушення, яке згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України є підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 3403 від 28.03.2016 р.) та в судовому засіданні проти її задоволення заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

В обґрунтування своїх заперечень на апеляційну скаргу позивач посилається на безпідставність викладених в ній доводів, що рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2014 р. у справі № 917/2487/13 вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, що і в даній справі.При цьому відповідач зазначає, що предметом спору у цій справі є збитки в сумі 18259,50 грн., завдані відповідачем внаслідок забруднення земельної ділянки позивача площею 210 кв.м. через її залиття каналізаційними (стічними) водами, а підставою для їх відшкодування-затверджений Кременчулькою РДА акт № 149 від 18.06.2015 р. визначення та відшкодування збитків, спричинених КП «Кременчукводоканал» внаслідок забруднення земельних ділянок, що належать на праві власності ВКПБ «Рассвет». Натомість предметом спору у справі 917/2487/13 є вимога про стягнення 85496 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок підтоплення та забруднення грунту частини території позивача площею 3375 кв.м. стічними (фекальними) водами та 800 грн. витрат повязаних із залученням оцінювача для проведення експертної оцінки завданої шкоди, а підставою для їх відшкодування-акти виконаних робіт за договором підряду щодо заміни забрудненого грунту.

Також позивач посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги щодо встановлення рішенням господарського суду Полтавської області від 10.06.2014 р. у справі № 917/2487/13 відсутності факту завдання збитків внаслідок дій відповідача із залиття 26.05.2013 р. території позивача стічними (фекальними) водами навпроти АГНКС № 1 по вул. Шишкіна,31 м. Кременчука, оскільки зазначене рішення такого висновку не містить, натомість в постанові Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р., яким це рішення залишено без змін зазначено наступне: «факт забруднення земельної ділянки позивача (на частині території підприємства позивача та прилеглій до нього території (навпроти АГНКС № 1 по вул. Шишкіна,31) стічними водами господарсько-фекальної каналізації відбулось 26.05.2013 р. внаслідок аварійної ситуації (прориву) каналізаційного колектору КП «Кременчукводоканал», розташованого у вказаному районі, що підтверджується актом санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта Кременчуцького міськрайонного управління Гословного управління Держсанепідслужби в Полтавській області від 31.05.2013 р.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

26.05.2013 р. на території ВБКП "Рассвет" (навпроти АГНКС 1 по вул. Шишкіна, 31) сталася аварійна ситуація (порив каналізаційного колектору). ОСОБА_3 обставина підтверджується актом санітарно-епідеміологічного обстеження від 31.05.2013 р., складеним Кременчуцьким міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Полтавській області за участю представників сторін (а.с. 22).

Каналізаційний колектор від СП-1 (вул. Леонова-1В) до каналізаційних очисних споруд (с. Мала Кохнівка) належить відповідачу, що ним не заперечується.

Зазначений колектор проходить через земельну ділянку, власником якої є ВБКП "Рассвет", що підтверджується державним актом на право власності на землю та кадастровим планом земельної ділянки, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру належна позивачу земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий №:06:000:0003 площею 7,5004 гектарів віднесена до категорії земель "Землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення", тобто не є ділянкою сільськогосподарського призначення.

Між позивачем та відповідачем відсутні договірні правовідносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до акту від 31.05.2013 року (а.с. 19), складеного за участю головного спеціаліста Кременчуцького міськрайонного управління Держсанепідемслужби у Полтавській області ОСОБА_4, відповідачем були проведені профілактичні заходи з знезараження забрудненої території стічними водами. У вказаному акті зазначено, що знезараження проводилося на орієнтовній площі 210 м.кв.

На підставі згаданого акту санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта забруднення земель ВБКП "Рассвет" від 31.05.2013 р. було направлено відповідачу припис про проведення заходів по очищенню та знезараженню забрудненої стічними водами території.

03.06.2013р. згідно з постановою у справі про адміністративне порушення на в.о. начальника цеху водовідведення КП "Кременчукводоканал" накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 204,00 грн., у зв'язку з тим, що фахівцями цеху водовідведення КП "Кременчукводоканал" не проведені роботи по очищенню та знезараженню частини території підприємства позивача по вул. Занасипський Шлях, 4 та прилеглої до неї території, яка була забруднена стічними водами в результаті аварії на колекторі міської каналізації 26.05.2013 р., що є порушенням п. 2.21 "Державних санітарних правил та норм утримання територій населених місць" ДСанПІН № 145 від 17.03.2011р., статті 7 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення".

З матеріалів справи вбачається, що позивач у даній справі звертався до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача у даній справі в межах іншої справи № 917/2478/13 про стягнення 81353,00 грн., з яких: 80553,00 грн. - шкода, завдана внаслідок підтоплення та забруднення ґрунту частини території підприємства ВКБП "Рассвет" стічними (фекальними) водами навпроти АГНКС №1 по вул. Шишкіна, 31 м. Кременчука, що складається з витрат, які необхідні для проведення робіт по зніманню, вивезенню забрудненого ґрунту та відсипки забрудненої території площею 3375 кв.м. та глибиною 0,3 чистим ґрунтом; витрат, пов'язаних із залученням оцінювача (судового експерта ОСОБА_5В.) для проведення експертної оцінки завданої шкоди.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок підтоплення та забруднення ґрунту частини території підприємства ВКБП "Рассвет" стічними (фекальними) водами 26.05.2013 року, була спричинена шкода позивачу з вини КП "Кременчукводоканал" у вигляді зазначених понесених позивачем витрат.

Рішенням господарського суду Полтавської від 10.06.2014 р. у справі №917/2487/13, відмовлено в задоволенні позову Виробничо-будівельного колективного підприємства "Рассвет" до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" про стягнення 86296,00 грн., з підстав відсутності доказів щодо площі забруднення земельної ділянки позивача внаслідок аварійної ситуації, що мала місце в травні 2013 року, фактичного стану земельної ділянки до аварії, а також доказів визначення розміру збитків відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284. Зокрема в наведеному рішенні зазначено, що у складеному позивачем акті від 04.06.2013р., так і у висновку експерта, які були предметом доказування в зазначеній справі, відсутні будь-які відомості щодо меж, периметру забрудненої земельної ділянки, її схема з прив'язкою до місцевості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність визначення площі забруднення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. у справі №917/2487/13, рішення господарського суду Пол тавської від 10.06.2014р. у справі №917/2487/13 залишено без змін (а.с. 48-51).

Колегія суддів зазначає, що предмет позову у даній справі є іншим ніж у справі № 917/2478/13, оскільки матеріально-правовою вимогою позивачем в цій справі визначено стягнення збитків, завданих зазначеними діями із залиття відповідачем його території іншою площею -210 кв.м., без визначення глибини забруднення, з іншим складом та сумою збитків-а саме 18259,50 грн. збитків, визначених комісією в ОСОБА_3, затвердженому розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації №149 від 18.06.2015 р., (а.с. 33-37) до складу яких не увійшли витрати позивача, що були предметом позову у справі № 917/2478/13.

Зважаючи на це, колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо наявності рішення, яким вирішено спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав, що і в даній справі.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Виходячи зі змісту цієї норми, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, яке складається з наступних елементів: наявність майнової шкоди, протиправна поведінка заподіювача (дії чи бездіяльність), причинний зв"язок між протиправною поведінкою та майновою шкодою, вина. Тому, відповідно до статті 1116 Цивільного кодексу України позивач повинен довести факт протиправної поведінки відповідача, настання шкоди (її розмір) та причинний зв"язок між протиправною поведінкою відповідача та настанням шкоди, а відповідач відсутність своєї вини.

Так, з наведених вище обставин справи в їх сукупності вбачається протиправна поведінка відповідача, яка полягає в забрудненні належної позивачу на праві власності земельної ділянки фекальними (стічними) водами.

Вказаний факт протиправної поведінки відповідача також встановлено вищенаведеним рішенням господарського суду Пол тавської області від 10.06.2014 р. у справі №917/2487/13, в якому зазначено на доведеність факту виникнення аварійної ситуації (пориву коллектора відповідача на території ВБКП "Рассвет" навпроти АГНКС 1 по вул. Шишкіна, 31).

Відповідач безпідставно посилається на встановлення вищенаведеним рішенням господарського суду Пол тавської області від 10.06.2014р. у справі №917/2487/13 преюдиційного факту відсутності збитків внаслідок дій відповідача по залиттю спірної земельної ділянки, оскільки з тексту вказаного рішення не вбачається такого висновку, проте в постанові Вищого господарського суду України від 01.12.2014 р. , яким це рішення залишено без змін зазначено наступне: «факт забруднення земельної ділянки позивача (на частині території підприємства позивача та прилеглій до нього території (навпроти АГНКС № 1 по вул. Шишкіна,31) стічними водами господарсько-фекальної каналізації відбулось 26.05.2013 р. внаслідок аварійної ситуації (прориву) каналізаційного колектору КП «Кременчукводоканал», розташованого у вказаному районі, що підтверджується актом санітарно-епідеміологічного обстеження обєкта Кременчуцького міськрайонного управління Гословного управління Держсанепідслужби в Полтавській області від 31.05.2013 р. (а.с. 49, абз. 10).

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 157 Земельного кодексу України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з пунктом 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають зокрема, понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, у Порядку визначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості) (пункт 4 вказаного Порядку).

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад.

На виконання вимог статей 152, 157 Земельного кодексу України та вказаного Порядку ВБКП "Рассвет" звернулось із заявою 25.03.2015 року до Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області для створення комісії та складання акту з визначення та відшкодування збитків спричинених КП "Кременчукводоканал" внаслідок забруднення земельної ділянки, що мало місце 26.05.2013 року внаслідок вищенаведеної аварійної ситуації.

На підставі досліджених документів Комісією складено ОСОБА_3 з визначення та відшкодування збитків спричинених КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради внаслідок забруднення земельних ділянок, що належать на праві власності ВБКП "Рассвет" (а.с. 34).

ОСОБА_3 встановлено, що 26 травня 2013 року, 15 квітня 2014 року та 23 жовтня 2014 року внаслідок аварії на каналізаційному колекторі КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради стічними водами спричинено забруднення земельних ділянок, які на праві власності належать ВБКП "Рассвет".

Згідно з вказаним актом розмір шкоди від забруднення земельної ділянки площею 210 кв.м, які завдав КП "Кременчукводоканал" ВБКП "Рассвет" становить 18, 259, 50 грн.

Розпорядженням голови Кременчуцької районної державної адміністрації від 18 червня 2015 року №149 зазначений ОСОБА_3 було затверджено (а.с. 33).

Вказаний акт та розпорядження у встановленому порядку незаконними не визнані.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2015 р. у справі № 816/3994/15 (а.с. 77-80) у задоволенні позову Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради до Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області від 18.06.2015 року № 149 «Про затвердження акту з визначення та відшкодування збитків» відмовлено.

Вказаною постановою по адміністративній справі встановлено, що Кременчуцька районна державної адміністрації Полтавської області при затвердженні ОСОБА_3 з визначення та відшкодування збитків діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вищенаведеними матеріалами справи в їх сукупності підтверджується наявність протиправної поведінки відповідача, шкоди (її розміру визначеного в установленому порядку), причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою у заявленому до стягнення розмірі та вина відповідача, яка презюмується і не спростована останнім.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.02.2016 р. у справі № 917/1800/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 25.04.16 р.

Головуючий суддя Потапенко В.І.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Слободін М.М.