РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3427/16 12.04.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ-ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМОЛ"

про стягнення 574 434,94 грн.,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Потапович А.В. за довіреністю № б/н від 22.02.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛОТ-ІНВЕСТ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМОЛ" про стягнення 574 434,94 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2016 р.

У судове засідання 15.03.2016 р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2016 р. подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 15.03.2016 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.04.2016 р.

07.04.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заяви про приєднання документів до матеріалів справи та про розгляд справи за відсутності представника.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. представник позивача подала клопотання про долучення документів до матеріалів справи та підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.03.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОТ-ІНВЕСТ" (позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМОЛ" (відповідач, Постачальник) було укладено договір поставки № 5/03-2014.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору, Постачальник зобов'язується постачати і передавати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти і оплачувати нафтопродукти, іменовані надалі "Товар". Найменування, кількість, номенклатура, ціна, загальна вартість та умови поставки кожної окремої партії Товару визначаються сторонами в узгоджених специфікаціях та/або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що ціна на Товар, що поставляється за цим договором, погоджується на кожну окрему партію товару і фіксується у відповідних узгоджених специфікаціях.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що поставка Товару здійснюється на підставі видаткових накладних, які складаються відповідно до заявок Покупця на поставки партії Товару, що містять номенклатуру і кількість товару, а також місце поставки і відвантажувальні реквізити. Заявки надсилаються Покупцем Постачальнику поштою, електронною поштою або за допомогою факсимільного зв'язку. Партією Товару за цим договором вважається частина товару, постачання якого відображено в окремій видатковій накладній.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2. Договору, оплата за кожну поставлену партію Товару проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в розділі 11 цього Договору, в порядку та строки, зазначені в узгоджених специфікаціях. Розрахунки між сторонами здійснюється в українській національній валюті - гривня. Вид розрахунків - безготівковий. Форма розрахунків - платіжним дорученням.

Згідно п. 10.8. Договору, цей Договір набуває юридичної сили з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків на постачання Товару - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Пунктом 1 Додаткової угоди № 2 від 31.12.2014 р. сторони дійшли обопільної згоди продовжити термін дії договору поставки до 31 грудня 2015 року включно, а в частині розрахунків та постачання товару - до повного виконання сторонами свої зобов'язань.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2015 р. між сторонами підписано специфікацію №1, у якій погоджено поставку товару - дистилят газового конденсату, марка Б на загальну суму 1 187 136,80 грн. на наступних умовах:

Оплата Товару проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в розділі 11 Договору поставки, протягом 25 календарних днів з дати підписання специфікації. Поставка Товару здійснюється Постачальником протягом 10 календарних днів з дати підписання специфікації. Місце поставки - склад Покупця - м. Миронівка, вул. Паризької Комуни, 2.

18.06.2015 р. сторони підписали специфікацію № 2, у якій погодили поставку Товару - дистилят газового конденсату, марка Б на загальну суму 1 033 434,94 грн. на наступних умовах:

Оплата Товару проводиться Покупцем на умовах 100% передоплати, яка має бути сплачена протягом 3 календарних днів з дати підписання специфікації, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний в розділі 11 Договору поставки. Поставка Товару здійснюється Постачальником протягом 10 календарних днів з дати підписання специфікації. Місце поставки - склад Покупця - м. Миронівка, вул. Паризької Комуни, 2. У випадку прострочення строку поставки, Постачальник зобов'язується повернути Покупцю внесену ним передоплату в повному обсязі впродовж 2 календарних днів, наступних за останнім днем строку, передбаченого п. 3 Специфікації.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав умови Договору в частині оплати товару, перерахувавши на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 2 220 571,74 грн. (платіжне доручення № 31301 від 19.06.2015 р.), проте відповідач здійснив поставку товару не в повному обсязі, у зв'язку з чим допустив наявність заборгованості у розмірі 1 033 434,84 грн.

Відповідач за платіжними дорученнями № 31355 від 29.07.2015 р. та № 51181 від 15..12.2015 р. повернув позивачу 459 000,00 грн. грошових коштів за непоставлений товар, проте решта вартості оплаченого товару у розмірі 574 434,94 грн. станом на час розгляду справи залишаться несплаченою.

При цьому, в матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків, підписаний сторонами 14.03.2016 р., який підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 574 343,94 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень по суті спору не надав, тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМОЛ" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд 160, літера Б, офіс 808; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ-ІНВЕСТ" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд 160, літера Б, офіс 811; ) 574 434 (п'ятсот сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 94 коп. заборгованості та 8 616 (вісім тисяч шістсот шістнадцять) грн. 53 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна