номер провадження справи 6/25/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 Справа № 908/500/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

До Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50)

Про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки та про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки

За участю представників :

Від позивача: ОСОБА_1 - паспорт НОМЕР_3 від 18.07.2000р.; ОСОБА_5 -

дов. №1 від 05.04.2016р.; Кирилін В.О. - адвокат, свідоцтво НОМЕР_4 від

28.02.2016р., договір №24/03 від 24.03.2016р.

Від відповідача: Уколова Ю.І. - дов. №8 від 04.01.2016р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить поновити термін дії договору оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007 року (державна реєстрація від 13.12.2007 р. за № 09) на п'ять років та визнати поновленим договір оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007 року, зареєстрований у Оріхівському районному відділі регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2007р. за № 09, на тих же самих умовах на строк п'ять років в наступній редакції додаткової угоди:

« ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення терміну дії до Договору оренди земельної ділянки № 1 від 22.01.2007 року

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вулиця Українська, 50, ) в особі_________, який (а) діє на

підставі___________, іменований в подальшому Орендодавець, з одного боку, та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_2, іменований в подальшому Орендар, з другого боку, уклали цю Додаткову угоду про наступне:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007 року (державна реєстрація від 13.12.2007 р. за № 09) на п'ять років.

2. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007 року (державна реєстрація від 13.12.2007 р. за № 09) із Додатковою угодою від 08.11.2010 року до договору оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007 року (державна реєстрація від 30.12.2010 р. за № 04)."

Позивач надав суду письмові пояснення від 19.04.2016р., де вказав наступне: з 01.01.2013 р. у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 р., ст. 122 Земельного Кодексу України було викладено в новій редакції. Статтею 122 ЗК України були визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Так ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України було встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до п. 1 положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015р. № 15 дана служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. З огляду на п. 1 положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.02.2015 № 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2015р. за № 177/26622 (далі - Положення), повноваження передбачені частиною 4 ст. 122 Земельного Кодексу України на території Запорізької області здійснює безпосередньо відповідач. Підпунктом 12 п. 4. Положення встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Пунктом 9 Положення встановлено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Пунктом 11 Положення встановлені повноваження начальника Головного управління. Даним пунктом передбачено зокрема, що начальник Головного управління здійснює керівництво Головним управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності (підпункт 1), підписує накази Головного управління (підпункт 12). Пунктом 1.2. Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 № 578/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.04 2012 р. за № 571/20884 (далі - Перелік) передбачено, що цей Перелік включає типові документи, що створюються під час документування однотипних (загальних для всіх) управлінських функцій, виконуваних державними органами та органами місцевого самоврядування, іншими установами, підприємствами та організаціями (далі - організація) незалежно від функціонально-цільового призначення, рівня і масштабу діяльності, форми власності, а також документацію, що створюється в результаті виробничої та науково-технічної діяльності організацій. З огляду на положення п. 2.16 Переліку, організаційно-розпорядча документація це зокрема та безпосередньо статути, положення, правила, інструкції, накази тощо. Листи органів виконавчої влади, не є формою організаційно - розпорядчої документації. Окрім того, підпункт 16 пункту 1.1. Організація розпорядчої діяльності. Організація системи управління Переліку, визначає саме накази та розпорядження центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, інших державних органів, організацій з основної діяльності, документами що створюються та в подальшому повинні зберігатися до ліквідації організації. Отже, з огляду на положення вищезазначених нормативно - правових актів, будь - які дії відповідача з приводу прийняття рішень по передачі (відмові у передачі) землями державної власності, поновлення договорів оренди в межах повноважень визначених ст. 122 ЗК України повинні вчинятись у формі наказу підписаного начальником Головного управління Саме наказ є розпорядчим документом, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції. За таких обставин позивач вважає, що листи відповідача надіслані позивачу у відповідь на його листи повідомлення не є рішення про відмову або зволіканням в укладенні додаткової угоди до договору оренди про його поновлення.

Відповідач надав суду відзив на позов від 31.03.2016р., де вказав наступне: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області вважає, що в задоволенні вказаного позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступних підстав та обставин. По-перше, Головне управління поділяє правову позицію, яка була сформована під час розгляду чисельних судових справ, в частині, що положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди, враховуючи при цьому статті 6, 203, 316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його за наявності вільного волевиявлення особи, непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Зокрема, з точки зору управління, вищезазначена правова позиція в першу чергу базується на наступних фундаментальних засадах цивільного законодавства: - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (стаття 203 ЦКУ); правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦКУ); власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317ЦКУ); власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦКУ). В контексті вищенаведеного слід зазначити, що ідентичних висновків дійшов і Донецький апеляційний господарський суд по аналогічній справі № 908/4293/15 під час розгляду апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Копія постанови згаданого суду від 21.03.2016 додається. По-друге, статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Отже, нормами вказаної статті передбачено, що розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності належить до виключних повноважень органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. На думку відповідача, у разі задоволення позовних вимог в частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки №2 від 22.01.2007 р., суд першої інстанції візьме на себе невластиві йому функції суб'єкта владних повноважень та порушить норми матеріального права, а саме ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України. По-третє, змістом пункту 2 ст. 792 Цивільного кодексу України встановлюється, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Аналогічна норма встановлена і статтею 93 Земельного кодексу України, якою, серед іншого передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Тобто, зі змісту вищенаведених нормативно-правових актів випливає, що спеціальним законом, який регулює відносини щодо найму (оренди) землі, є Закон України «Про оренду землі». При цьому порядок поновлення договору оренди землі визначений статтею 33 цього Закону. За приписами ч. 1 ст. 33 Закон України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити, серед іншого, факт належного виконання орендарем своїх обов'язків за умовами договору. Пунктом 6.3 договору оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007, передбачені наступні обов'язки використання земельної ділянки: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим у встановленому законом порядку, виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором, дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, природоохоронного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, використовувати земельну ділянку, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; здійснювати комплекс заходів щодо охорони земель збереження і поліпшення родючості ґрунтів та поліпшення інших корисних властивостей землі, після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані, своєчасно вносити орендну плату, виконувати інші обов'язки відповідно до умов договору оренди і чинного законодавства, своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів ...; Обов'язки землекористувачів визначені також статтею 96 Земельного кодексу України. Зокрема, відповідно до ч. 1 згаданої статті землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату відповідно до змін, внесених в пп. 288.5.1. ст. 288.5. Податкового кодексу України; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; є) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Листами від 04.08.2015 б/н та від 04.09.2015 б/н ФОП ОСОБА_1 повідомив Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. При цьому вказані письмові докази (копії наявні в матеріалах справи) не містять жодних відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обов'язків за умовами договору, тобто, орендар у своєму зверненні навіть не зазначив (не задекларував) про належне виконання обов'язків за умовами договору. Також, жодних доказів з цього приводу орендар не надав орендодавцю. Відсутні ці докази були і в матеріалах судової справи № 908/500/16 станом на момент останнього судового засідання. Отже, ФОП ОСОБА_1, ані під час звернення до Головного управління, ані під час триваючого розгляду даної судової справи, не довів та не обґрунтував свої позовні вимоги в частині наявності в нього переважного права на поновлення договору оренди, у зв'язку з належним виконанням ним своїх обов'язків за умовами договору. Зокрема, орендар не довів, не надав докази та навіть не повідомив про те, що він належно виконує свої обов'язки за умовами договору щодо: виконання встановлених щодо об'єкта оренди обмежень (обтяжень) в обсязі, передбаченому законом або договором, дотримання режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, використання орендованої земельної ділянки відповідно до її цільового призначення та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, природоохоронного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, використання земельної ділянки, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності, не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримання правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; здійснення комплексу заходів щодо охорони земель збереження і поліпшення родючості ґрунтів та поліпшення інших корисних властивостей землі, своєчасного внесення орендної плати, виконання інших обов'язків відповідно до умов договору оренди і чинного законодавства, своєчасного надання відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів. Неналежне виконання орендарем своїх обов'язків за умовами договору за приписами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» свідчить про відсутність у ФОП ОСОБА_1 переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007р. Все вищевикладене свідчить та підтверджується матеріалами справи, що під час розгляду Головним управлінням вищевказаних заяв позивача та подання позову до господарського суду, вказаним господарством не було доведено обставину належного виконання орендарем своїх обов'язків за умовами договору. Дана обставина, на думку відповідача, має ключове значення для справи, оскільки нормативно доводить наявність або відсутність переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не виконав свій процесуальний обов'язок в частині доведення обставини належного виконання ним своїх обов'язків за умовами договору, а відтак не довів своє переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. За таких обставин та підстав Головне управління стверджує, що у ФОП ОСОБА_1 переважне право в розумінні ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не виникало. В контексті вищезазначеного вважаємо за необхідне задекларувати, що ідентичних висновків дійшов і Донецький апеляційний господарський суд по аналогічній справі № 908/4293/15 під час розгляду апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Копія постанови згаданого суду від 21.03.2016р. додається. Крім того, виконуючи добросовісно свої процесуальні обов'язки, Головне управління вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що ним 01 квітня 2016 отримано лист з доданими до нього письмовими доказами, з яких мали б бути встановлені обставини належного виконання орендарем обов'язків за умовами оскаржуваного договору. Головне управління ставить під сумнів допустимість наданих письмових доказів з огляду на обставину, що підпис позивача в супровідному листі різниться від підпису в оскаржуваних договорі оренди та додаткової угоди. Наряду з цим, аналіз доданих до супровідного листа письмових доказів дає підстави стверджувати, що вони не є допустимими, оскільки створені неповноважними органами. Зокрема, мова йде про лист Преображенської сільської ради від 28.03.2016р. №23202-01-10, який містить відомості про відсутність порушень вимог земельного законодавства. Також згаданий доказ містить посилання на можливість здійснення вказаним органом місцевого самоврядування самоврядного контролю, при цьому жодний документ, який підтверджує факт здійснення цього контролю (складений акт або інші документи) сільська рада не надає. Крім того, на думку, відповідача згадані докази недостатніми. Так, відомостями викладеними в них не може бути встановлена обставина щодо належного виконання орендарем обов'язків за умовами оскаржуваного договору в частині наступного: використання земельної ділянки, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності, не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримання правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, своєчасного надання відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів. Так, Головне управління стверджує, що орендарем не виконано належно щонайменш один з обов'язків за умовами оскаржуваного договору , а саме ним не надано Головному управлінню, починаючи з 1 січня 2013 року, дані про стан і використання земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні. Вказаний факт підтверджується обставиною ненадходження жодних документів від орендаря до Головного управління з вищезазначеного приводу. За таких обставин та підстав Головне управління стверджує, що у ФОП ОСОБА_1 переважне право в розумінні ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не виникало. Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення господарського суду ухвалюється іменем України і складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, при цьому резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Беручи до уваги вищенаведені обставини та підстави, керуючись ст. 84 ГПК України, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 повністю.

Відповідач надав суду письмові пояснення від 18.04.2016р., де вказав наступне: Головне управління поділяє позицію, сформовану під час розгляду чисельних судових справ в частині, що положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди, враховуючи при цьому статті 1, 5, 78 Земельного кодексу України. У зв'язку із зазначеним, Головне управління вважає за необхідне коротко акцентувати увагу на таких нормах Земельного кодексу України: Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, (ст. 78 ЗКУ).2.Право власності на землю гарантується (ст. 1 ЗКУ).3.Одним з принципів земельного законодавство є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави (ст. 5 ЗКУ).4. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ст. 78 ЗКУ). Проте, врозріз з цими основними засадами земельного законодавства, які застосовуються під час розпорядження земельними ділянками державної форми власності, більшість юридичних та фізичних осіб вважають, що на державну землю не розповсюджується інститут власності так, як він розповсюджується, зокрема, на приватну власність. Дуже дивною виглядатиме ситуація, якщо будь-яка особа прийде до власника нерухомості і почне повчати його, як йому розпоряджатися нерухомим майном, яке належить йому на праві приватної власності. Проте, щодо земель державної власності такі дії дозволяють собі вчиняти більшість юридичних та фізичних осіб, які мають намір використовувати ці землі. Станом на сьогоднішній день більшість суб'єктів господарювання сприймає ці землі, як землі, які перебували та продовжують перебувати в користуванні колишніх колективних господарств (колгоспів). Проте, така позиція є хибною, оскільки спростовується вищезазначеним принципом земельного законодавства щодо рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави. Тобто, жодній із зазначених форм власності не можна та недопустимо надавати перевагу або недооцінювати одну по відношенню до іншої. Крім того, на думку Головне управління, суб'єкти господарювання, які мають намір поновити договір оренди, вважають, що у держави в особі Головного управління є лише обов'язки і зовсім відсутні права, зокрема, такі як розпоряджатися земельними ділянками на власний розсуд (ст. 78 ЗКУ), реалізовувати можливість передавати в оренду земельні ділянки за результатами проведення земельних торгів (ст. 124 ЗКУ). Так, продаж права оренди окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) (ст. 134 ЗКУ) надає змогу збільшити фінансові надходження від орендної плати, оскільки, як зазначено в згаданій нормі, ключовою засадою під час торгів є конкуренція. І від того, на скільки вищу ціну запропонує один учасник торгів від іншого, залежатиме розмір орендної плати. Так, для порівняння, зазначаємо, що в додатковій угоді до оскаржуваного основного договору орендар передбачив орендну плату у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки. При цьому, за результатами проведених земельних торгів, вказана орендна плата могла бути вдвічі або, навіть, втричі більшою. З метою виключення обставини голослівності, Головне управління надає суду для огляду копію договору оренди землі, продаж права оренди на яку дозволив збільшити орендну плату до 8 % від нормативної грошової оцінки. Тому, відмовляючи орендарю, який не довів обставину належного виконання ним обов'язків за умовами договору, а відтак не довів виникнення у нього переважного права на поновлення договору оренди, Головне управління виходило і з підстав та обставин зазначених в цих письмових поясненнях. Крім того, виконуючи добросовісно свої процесуальні обов'язки, Головне управління вважає за неохідне звернути увагу суду на те, що ним 01.04.2016 отримано лист з доданими до нього письмовими доказами, з яких мали б бути встановлені обставини належного виконання орендарем обов'язків за умовами оскаржуваного договору. Аналіз доданих до супровідного листа письмових доказів дає підстави стверджувати, що вони не є допустимими, оскільки створені неповноважними органами. Зокрема, мова йде про лист Преображенської сільської ради від 28.03.2016р. № 23202-01-10, який містить відомості про відсутність порушень вимог земельного законодавства. Також, згаданий доказ містить посилання на можливість здійснення вказаним органом місцевого самоврядування самоврядного контролю, при цьому жодний документ, який підтверджує факт здійснення цього контролю (складений акт або інші документи) сільська рада не надає. Крім того, на думку, відповідача згадані докази не є достатніми. Так, відомостями, викладеними в них, не може бути встановлена обставина щодо належного виконання орендарем обов'язків за умовами оскаржуваного договору в частині наступного: використання земельної ділянки, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності, не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримання правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон, своєчасного надання відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування даних про стан і використання земель та інших природних ресурсів. Так Головне управління стверджує, що орендарем не виконано належно щонайменш один з обов'язків за умовами оскаржуваного договору , а саме ним не надано Головному управлінню, починаючи з 1 січня 2013 року, дані про стан і використання земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні. Вказаний факт підтверджується обставиною ненадходження жодних документів від орендаря до Головного управління з вищезазначеного приводу. За таких обставин та підстав Головне управління стверджує, що у ФОП ОСОБА_1 переважне право в розумінні ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не виникало. Також, Головне управління, на підтвердження обставин неналежного виконання орендарем обов'язків за договором оренди, надає письмовий доказ, а саме, службову записку начальника відділу документального, господарського та організаційного забезпечення Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.04.2016р. № 44/3-16-0.7. Так, згідно згаданого документу, цитую: «На адресу Головних управлінь Держгеокадастру/Держземагентства у Запорізькій області, в період з 01.01.2013р. по 30 грудня 2015 року включно, не надходила кореспонденція від ФОП ОСОБА_1 з даними про стан і використання земель, які перебували в його користуванні на підставі договору оренди землі від 19.04.2010р. (площа 40,8000 га). Отже, наявний письмовий доказ підтверджує обставину неналежного виконання позивачем обов'язків землекористувача в частині дотримання п. «д» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, згідно якого, землекористувачі зобов'язані - своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом. З огляду на неналежне виконання землекористувачем обов'язків за договором оренди, Головне управління стверджує, що у позивача переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) не виникало.

Розгляд справи відкладався та в судовому засіданні оголошувалась перерва.

19.04.2016р. розгляд справи продовжений та прийнято рішення.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Між Оріховської районної державної адміністрацією та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки № 2 від 22.01.2007р. з додатками та додатковою угодою (далі - договір).

Згідно вказаному договору Оріховська районна державна адміністрація надала відповідачу в оренду земельну ділянку площею 55,5854га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану на території Микільської сільської ради, що підтверджується актом приймання - передачі земельної ділянки (а. с. 20).

В п. 2.2 договору вказано, що на земельної ділянці відсутні будь - які об'єкти нерухомого майна, будівлі, споруди, комунікації, дороги тощо.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 194 977 грн. 26 коп. Довідка про визначення грошової оцінки земельної ділянки видана районним відділом земельних ресурсів 10.01.2007р. № 3.

В п. 4.1 договору було встановлено, що договір укладається на термін 5 років. Договір вважається укладеним з моменту державної реєстрації.

Договір зареєстрований у Оріхівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2007р. за № 09.

Згідно п. 6.3 договору орендар земельної ділянки зобов'язався приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно - заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історіко - культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби; використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; використовувати орендовану земельну ділянку, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності; не порушуючи прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватись правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; здійснювати комплекс заходів щодо охорони земель збереження і поліпшення родючості ґрунтів та поліпшення інших корисних властивостей землі; після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані; своєчасно вносити орендну плату; виконувати інші обов'язки відповідно до умов договору оренди і чинного законодавства; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування дані про стан і використання земель в порядку, встановленому законом.

08.11.2010р. між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода, якою були внесені зміни в договір, в тому числі вказаною додатковою угодою п. 4.1 р. 4 договору був викладений в новий редакції.

Позивач та відповідач надали суду оригінали додаткових угод від 08.11.2010р. для огляду та копії в матеріали справи.

При цьому, в додаткової угоді, яку надав суду позивач, вказано: п. 4.1 р. 4 договору викласти в такій редакції: "Договір укладено на 5 (п'ять) років з урахуванням ротації культур - 08.11.2015. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.", а в додаткової угоді, яку надав суду відповідач, вказано: п. 4.1 р. 4 договору викласти в такій редакції: "Договір укладено на 5 (п'ять) років з урахуванням ротації культур. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію."

З 01.01.2013р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р., відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

За таких обставин, у зв'язку із набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за вищезазначеними договорами стало Головне управління Держземагенства у Запорізькій області.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", згідно із переліком (додаток 2) Головне управління Держземагентства у Запорізькій області було реорганізоване шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі як юридична особа 10.06.2015р.

Згідно з наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 135 від 18.06.2015р. останнє погодилося із пропозицією ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області щодо можливості забезпечення здійснення покладених на ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області функцій і повноважень ГУ Держземагенства у Запорізькій області, що припиняється.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі, яка унормовує питання поновлення договору оренди землі, містить дві самостійні конструкції щодо поновлення договору на новий строк, перша закріплена в частині 1 цієї статті, друга закріплена у ч. 6 цієї ж норми.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (на поновлення договору оренди землі).

Частина 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин не застосовується з наступних підстав:

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, лише у разі якщо орендар не звертався до орендодавця з листом - повідомленням про поновлення договору оренди і відповідно не надсилав орендодавцю додаткову угоду, а просто мовчки продовжував користуватися земельною ділянкою після того, як закінчився строк договору оренди, і за умови, що орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав орендарю лист повідомлення про заперечення у поновлені договору оренди землі.

В даному ж випадку орендар (позивач по справі) звертався до орендодавця з листом - повідомленням про поновлення договору оренди і відповідно надсилав орендодавцю додаткову угоду, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав орендарю лист повідомлення про заперечення у поновлені договору оренди землі .

За таких підстав, в даному випадку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин не може бути застосована.

До спірних правовідносин застосовуються частини 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Як було вказано вище, згідно ч. 1 - 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

14.07.2015р. позивач звернувся до Головного управління Держкомагенства у Запорізької області з заявою, в якої просив продовжити строки дії по договорам оренди землі за № 1, 2, 3 з додатковою угодою від 08.11.2010р. по 08.11.2015р.

Головне управління Держкомагенства у Запорізької області листом - повідомленням №8-0.4-1148/25-15 від 24.07.2015р. вказав позивачу, що з метою поновлення (продовження) договорів оренди землі орендарю необхідно виконати умови ст.. 33 Закон України "Про оренду землі" в частині надання до Головного управління Держкомагенства у Запорізької області листів - повідомлень щодо кожного об'єкту нерухомого майна.

04.08.2015р. позивач звернувся до Головного управління Держкомагенства у Запорізької області з заявою, в якої просив продовжити строк дії по договору оренди землі №2 від 22.01.2007р. з додатковою угодою від 08.11.2010р. по 08.11.2015р.

Головне управління Держкомагенства у Запорізької області листом № 1-8-0.4-2403/25-15 від 20.08.2015р. вказало позивачу на те, що пункт 4.1 оригіналу додаткової угоди від 08.11.2010р. викладений в редакції: "Договір укладено на 5 років з урахуванням ротації культур.", а в копії додаткової угоди від 08.11.2010р. викладений в редакції: "Договір укладено на 5 років з урахуванням ротації культур 08.11.2015.". В зв'язку з надходженням до Головного управління Держкомагенства у Запорізької області неправдивих відомостей, Головне управління вказало позивачу, що направить до правоохоронних органів відповідні документи для вирішення в межах чинного законодавства.

04.09.2015р. позивач знов звернувся до Головного управління Держкомагенства у Запорізької області з заявою, в якої просив продовжити строк дії по договору оренди землі №2 від 22.01.2007р. з додатковою угодою від 08.11.2010р. по 08.11.2015р. та підтвердженням по ній від 03.09.2015р. за №19-28-0,2-3387/2-15.

Головне управління Держкомагенства у Запорізької області листом - повідомленням №8-0.4-4074/25-1.5 від 30.09.2015р. повідомило позивача про те, що для застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідне виконання таких умов: належне виконання орендарем своїх обов'язків за договором; повідомлення орендарем до спливу строку договору оренди орендодавця у встановленні строки про свій намір скористатися переважним правом укладання договору на новий строк; додання до листа - повідомлення орендарем проекту додаткової угоди. У раз не виконання вищеназваним умов, переважне право на поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки №2 від 22.01.2007р. вважається втраченим, в зв'язку з чим договір буде вважатися припиненим 08.11.2015р.

Як вже зазначалось вище, позивач та відповідач надали суду додаткові угоди від 08.11.2010р. з різними текстами п. 4.1 договору. При цьому, в додаткової угоді, яку надав суду позивач, вказано: п. 4.1 р. 4 договору викласти в такій редакції: "Договір укладено на 5 (п'ять) років з урахуванням ротації культур - 08.11.2015.", а в додаткової угоді, яку надав суду відповідач, вказано: п. 4.1 р. 4 договору викласти в такій редакції: "Договір укладено на 5 (п'ять) років з урахуванням ротації культур."

Як вбачається з додаткової угоди, яку надав суду позивач, крапка виправлена ручкою на тире, та додрукована дата 08.11.2015.

Якщо приймати до уваги додаткову угоду, яку надав суду позивач, то строк дії договору був встановлений до 08.11.2015р., якщо приймати до уваги, додаткову угоду, яку надав суду відповідач, то строк дії договору встановлений до 30.12.2015р., оскільки в п. 10.7 розділу 10 додаткової угоди вказано, що вона набирає чинності з дати державної реєстрації, тобто з 30.12.2010р.

З всього вищевикладеного вбачається, що позивач, в будь - якому випадку звернувся до відповідача з завою про поновлення терміну дії договору не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

З вищевикладеного вбачається, що якщо орендодавець заперечує проти поновлення договору оренди землі, то він направляє орендарю лист-повідомлення, в якому вказує про прийняте рішення, тобто вказує причини, які явились підставою для відмови в поновленні договору оренди землі. Вказаний лист - повідомлення і є тим рішенням, яким відмовляється в поновленні договору оренди землі.

Закон України "Про оренду землі" є спеціальним законом, який регулює відносини оренди земельних ділянок, укладання, поновлення договорі оренди землі. Стаття 33 вказаного Закону не передбачає прийняття та направлення орендодавцем орендарю будь - яких інших документів про відмову в поновленні договору оренди землі, крім листа-повідомлення.

Як вбачається з вищевикладеного, Головне управління Держкомагенства у Запорізької області у місячний строк розглянуло заяви позивача, та листами - повідомленнями відмовило позивачу в поновленні договору оренди землі, в зв'язку з тим, що позивачем втрачено переважне право на поновлення (продовження) договору оренди землі.

Згідно ч. 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відмова, а також наявне зволікання в укладанні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Позивач відмову Головне управління Держкомагенства у Запорізької області в поновлені договору оренди земельної ділянки в судовому порядку не оскаржив.

Оскільки відмова Головного управління Держкомагенства у Запорізької області в поновлені договору оренди земельної ділянки в судовому порядку не була визнана недійсною, а відповідно на момент прийняття цього рішення є дійсною, позивач безпідставно просить суд поновити термін дії договору оренди земельної ділянки та визнати поновленим договір оренди земельної ділянки.

Судовий збір покладається на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено : 20.04.2016р.

Суддя Л.С. Місюра