ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа № 911/360/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго»

до Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Оберіг»

про стягнення 38 143,33 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №398 від 15.12.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №б/н від 04.04.2016);

ОСОБА_3 (дов. №б/н від 01.02.2016);

від третьої особи ОСОБА_3 (дов. №03/2016 від 21.04.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі позивач) звернулось з позовом до Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі відповідач) про стягнення 38 143,33 грн вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що уповноваженими представниками ПАТ "Київенерго" були зафіксовані порушення Правил користування електричною енергією з боку відповідача, а саме позивач посилається на те, що 10.04.2014 уповноваженими представниками Києво-Святошинського районного підрозділу ПАТ Київобленерго при проведенні перевірки дотримання споживачами ПКЕЕ, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Забіря, вул. Лісова виявлено факт порушення п 7.6 ПКЕЕ - самовільне підключення електропроводки, електроустановок та струмоприймачів вуличного освітлення по вул. Лісовій до електричної мережі енергопостачальника без укладення відповідного договору та без приладів обліку, про що складено акт про порушення правил користування електричною енергією № К 028184 від 10.04.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 порушено провадження у справі № 911/360/16, розгляд справи призначено на 03.03.2016.

03.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області ві представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №152 від 03.03.2016 (вх. №4733/16), згідно якого відповідач заперечив проти позову, вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки, на думку відповідача, Забірська сільська рада не є споживачем електричної енергії з вуличного освітлення на вул. Лісовій у с. Забіря.

03.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли пояснення №02/03 від 03.03.2016 (вх. №4681/16).

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Оберіг», розгляд справи відкладено на 07.04.2016.

07.04.2016 до канцелярії господарського суду Київської області вд представника третьої особи надійшли пояснення №22 від 06.04.2016 (вх. №7447/16), згідно яких третя особа зазначила, що не може подати пояснень по суті спору оскільки не отримувала від позивача копії позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/360/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 21.04.2016.

21.04.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника третьої особи надійшов відзив №24 від 11.04.2016 (вх. №8750/16), згідно якого КП «Оберіг» вважає позов необґрунтованим та безпідставним, крім того зазначило, що ним не вчинялось будь-яких дій щодо підключення освітлення по вул. Лісовій в с. Забіря.

У судовому засіданні 21.04.2016 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, представник відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення позову.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2010 між ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» (назва якого змінена на ПАТ «Київобленерго») (постачальник) та Забірською сільською радою (споживач) укладено договір №0658 про постачання електричної енергії, згідно якого постачальник зобовязався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 550 кВт, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснювати інші платежі за умовами вказаного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно «Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невідємною частиною договору.

Згідно п. 2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені таким договором, сторони зобовязуються користуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Строк дії даного договору визначений п. 9.4, відповідно до якого договір набуває чинності з дня його підписання та дії до 31.12.2010 та вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про розірвання такого договору або його перегляд.

10.04.2014 на представниками позивача було здійснено перевірку на дотримання ПКЕЕ за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забіря, вул. Лісова.

При перевірці було встановлено порушення ПКЕЕ, а саме п. 7.6, зокрема самовільне підключення електропроводки, електроустановок та струмоприймачів вуличного освітлення по вул. Лісовій до електричної мережі енергопостачальника без укладення відповідного договору та без приладів обліку.

За вказаним фактом був складений акт про порушення № К028184 від 10.04.2014 у присутності представників споживача, а саме в.о. сільського голови ОСОБА_4, який не надав своїх зауважень та зазначений акт не підписав.

25.03.2015 відбулося засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил користування електроенергією у споживача, за участю представника відповідача, яке було оформлене Протоколом №0296 від 25.03.2015, на якому було прийнято рішення про нарахування згідно з п.2.6 ОСОБА_1 визначення обсягу та вартості електроенергії не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕ у розмірі 38 143,33 грн.

Вищевказаний протокол та розрахунок по акту № К028184 від 10.04.2014 були направлені відповідачу поштою 20.04.2015, про що свідчить відповідний запис в протоколі та квитанція поштового відправлення.

Зазначене рішення комісії у відповідному порядку відповідачем не оскаржувалось, відтак на момент звернення позивача з позовом до суду та на момент розгляду справи воно є чинним.

Відповідно до ст. 277 ГК України, абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відносини між електропостачальною організацією та юридичними особами регулюються Правилами користування електричної енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 №28 (далі - Привила).

Відповідно до п. 5.1 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без дозволу не допускається.

Згідно з п. 6.40 ПКЕЕ у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до ОСОБА_1 визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656.

Відповідно до п. 6.41 ПКЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ПКЕЕ або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень ПКЕЕ (акт).

Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

Згідно п. 6.42 ПКЕЕ на підставі акту порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідання комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформлюється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Відповідно до п. 7.6 Правил, у разі самовільного підключення споживачем струмоприймачів або збільшення величини приєднаної потужності понад величину, визначену умовами договору та/або проектними рішеннями, приєднання струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку, зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів, невиконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується вищенаведених порушень, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право без попередження повністю припинити споживачу електропостачання (технічне забезпечення електропостачання споживача) після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (ч. 1 ст. 217 ГК України).

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Згідно ст. 237 ГК України Підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання.

Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на відсутність у нього на балансі спірної електромережі, відсутність його відповідальності за підключення без облікового електропостачання, оскільки на доведено, що саме відповідач здійснив підключення.

Суд критично оцінює зазначені заперечення відповідача з огляду на наступне.

Факт самовільного підключення по вул. Лісова в с. Забіря до електропостачання без наявності приладу обліку електричної енергії встановлено актом про порушення.

Вказане порушення виявлено позивачем на території Забірської сільської ради у межах села Забіря.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч. 1, 5 ст. 16 вказаного Закону, органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про місцеве самоврядування», відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Відповідно до п.44 ч. 1 ст. 26 Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 7 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів;3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання обєктів благоустрою.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та обєктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних обєктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на обєктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на обєктах благоустрою місць розміщення

громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об'єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення обєктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування.

Частинами 1, 2 ст. 20 зазначеного Закону визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Згідно п. 4 ч 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) обєктів благоустрою є засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами.

Таким чином, саме відповідач є відповідальною особою за вказане правопорушення на території, що йому належить та в межах якої знаходиться зазначена в акті про порушення вулиця.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на факт вчинення правопорушення відповідачем та отримання ним протоколу засідання комісії з розгляду акту про порушення та розрахунку необлікованої електричної енергії, те, що відповідачем не було оскаржено у встановленому законом порядку рішення комісії по розгляду акту про порушення №К028184 від 10.04.2014 та те, що відповідач не сплатив позивачу вартість недорахованої електричної енергії у визначений термін, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 38 143,33 грн вартості необлікованої електричної енергії є обґрунтованою, підтверджується наявними матеріалами справи, не спростовано відповідачем, а відтак підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (08145, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Забіря, вул. Гончаренка, буд. 12; ідентифікаційний код 04358543) на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б; ідентифікаційний код 23243188) 38 143 (тридцять вісім тисяч сто сорок три гривні) 33 коп. вартості не облікованої електричної енергії та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 26.04.2016

Суддя В.М. Антонова