ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2016 Справа № 905/183/16

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення»

про тлумачення умов договору,

за участю представників:

від позивача: не зявився,

від відповідача: ОСОБА_1, за довір. 24.11.2015р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» про тлумачення пункту 5.4 договору №196-ЦО від 13.01.2015 щодо його змісту, а саме відносно моменту виникнення зобовязання у покупця в частині оплати вартості товару.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 213, 637 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виникнення розбіжностей щодо тлумачення п.5.4 договору №№196-ЦО від 13.01.2015.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки невідомі. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Надав через канцелярію суду відзив на позов, в якому зазначив, що товар поставлявся автомобільним транспортом, а тому дата, зазначена у відповідній видатковій накладній відповідає даті поставки товару. Документи, передбачені пунктом 4.3 договору були передані відповідачем разом із товаром. Окремої процедури передачі документів договором гне передбачено. До теперішнього часу позивач не звертався до відповідача з претензією щодо неотримання документів, передбачених пунктом 4.3 договору. Разом із відзивом надав копію постанови Донецького апеляційного господарського суду по справі №908/5866/15.

Розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами. Вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» (Постачальник) укладений договір поставки №196-ЦО (надалі по тексту договір), за умовами якого Постачальник зобовязується поставити у власність Покупцю продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК (продукція) в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами договору.

Умовами договору сторони визначили предмет, права та обовязки сторін, умови та строки поставки, порядок розрахунків, загальну суму договору, відповідальність сторін та строк дії договору.

Відповідно до пункту 5.4 договору розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником за договором здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (пяти) робочих днів з 60 (шестидесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунка та за умовами надання постачальником оформленої належним чином податкової накладної, а також документів передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця.

Пунктом 4.3 договору сторони визначили перелік документів, які передаються за фактом поставки продукції, порядок їх надання та відповідальність в разі не надання відповідних документів.

Згідно із пунктом 4.4 договору у випадку поставки продукції без товаросупровідної документації, що тягне неможливість здійснити прийомку продукції за кількістю, якістю, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитись від приймання продукції, що надійшла. У такому випадку повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому пунктом 2.5 договору.

Як зазначає позивач у позові, відповідачем всупереч умовам пункту 4.3 договору не надано доказів, що він дійсно є власником поставленого товару, з огляду на що у позивача до моменту виконання постачальником зобовязань, передбачених вказаним пунктом не виникає зобовязань щодо оплати за поставлену продукцію.

Статтею 637 Цивільного кодексу України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Правила тлумачення змісту правочину визначені в частинах 3, 4 ст.213 Цивільного кодексу України, згідно з якими при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч.3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з'ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише розяснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

За висновками суду, позовні вимоги про тлумачення пункту 5.4 договору не повязані з тлумаченням змісту правочину, а фактично є вимогами про встановлення певних фактів, що стосуються виконання сторонами цього договору, та які мають бути оцінені судом під час розгляду відповідного спору, повязаного з виконанням такого правочину.

Так, сторони приступили до виконання договору, що підтверджується видатковою накладною.

Пунктом 2.2 договору сторонами обумовлено застосування норм Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966р. №П-7 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. №П-6.

Претензії до позивача стосовно того, що не вистачає документів, передбачених пунктом 4.3 договору, позивачем до матеріалів справи не надано як і доказів відмови від товару.

Дослідивши умови п. 5. 4 договору, суд вважає, що в ньому відсутні незрозумілі слова, поняття, терміни, які не дають змоги з'ясувати сторонам їх дійсні наміри при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 Цивільного кодексу України

Докази наявності неоднакового тлумачення вказаного пункту договору відсутні.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метбудзабезпечення» про тлумачення умов договору відмовити.

У судовому засіданні 28 березня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 04 квітня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява