ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.04.16р. Справа № 904/509/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Калиниченко Л.М.

при секретарі судового засідання: Стронгіній О.О.

за участю представників сторін:

від кредитора:Губар А.Л., дов.№б/н від 01.01.16р., ТОВ "ФІРМА "РОСТ`АГРО"

ОСОБА_2, дов.№б/н від 14.04.15р., ТОВ "ФІРМА "РОСТ`АГРО"

ОСОБА_3, дов.№б/н від 18.04.16р., ТОВ "УКРПРОМТЕХМАШ"

ОСОБА_2, дов.№б/н від 14.07.15р., представник ФОП ОСОБА_4

ОСОБА_2, дов.№б/н від 14.07.15р., представник ФОП ОСОБА_5

ОСОБА_3, дов.№б/н від 18.04.16р., ТОВ "МОНТАЖСПЕЦСТРОЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ"

Хрущ М.С., дов.№б/н від 17.03.16р., ТОВ "ЛВС - БЕСТ"

від боржника: Донченко О.С., дов.№б/н від 15.02.16р.

в засіданні приймали участь: Марченко Я.В., розпорядник майна

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Кривий Ріг

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул.Серафимовича, буд.87 Б,

про визнання грошових вимог на суму 753 751, 73 грн.

По справі оголошувалась перерва з 13:00 год. до 14:00 год.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається заява №б/н від 03.03.16р. фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Кривий Ріг про визнання грошових вимог на суму 753 751, 73 грн.

У судове засідання з'явились представники кредиторів, боржника та розпорядник майна Марченко Я.В.

Представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 просить суд визнати заявлені вимоги в повному обсязі та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Також, представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 просить суд не розглядати клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 від 18.04.16р., в якому остання просила провести судове засідання без її участі, оскільки є довіреність від неї представляти її інтереси повноваженому представнику.

Крім того, представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 заявив усне клопотання, в якому просить визнати та включити до першої черги задоволення вимог кредиторів судовий збір у розмірі 2 756, 00 грн. за подання заяви про визнання грошових вимог.

Розпорядник майна повідомила, що розглянула заявлені вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Кривий Ріг, про що 06.04.16р. було направлено до суду відповідне повідомлення, з якого вбачається, що розпорядник майна визнала в повному обсязі та включила до реєстру вимог кредиторів:

- суму у розмірі 113 853, 23 грн. (основний борг) - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- суму у розмірі 182 335, 00 грн. (проценти за користування комерційним кредитом) - 4 черга задоволення вимог кредиторів;

- суму у розмірі 20 835, 14 грн. (пеня) - 6 черга задоволення;

- суму у розмірі 68311, 93 грн. (заборгованість по сплаті неустойки) - 6 черга задоволення;

- суму у розмірі 8131, 93 грн. (три відсотки річних) - 4 черга задоволення;

- суму у розмірі 92 140, 99 грн. (інфляційні витрати) - 4 черга задоволення;

- суму у розмірі 268 143, 51 грн. (заборгованість по сплаті курсової різниці) - 4 черга задоволення.

Представник боржника не заперечує щодо заявлених грошових вимог.

Станом на 19.04.16р. заперечень щодо заявлених грошових вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до господарського суду Дніпропетровської області не надходило, такі заперечення не були заявлені і в судовому засіданні.

Вислухавши думку представників кредиторів, боржника та розпорядника майна, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що даний Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

10.03.16р. фізична особа - підприємець ОСОБА_4, м. Кривий Ріг звернулось з заявою про визнання грошових вимог на суму 972 201, 48 грн., відповідно до вимог ст.23 Закону.

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 16.02.16р. господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі № 904/509/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул.Серафимовича, буд.87 Б, , ввів процедуру розпорядження майном відносно боржника, до 10.06.16р., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Марченко Яну Василівну, свідоцтво № 243 від 25.02.13р.(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

17.02.16р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду, м. Київ розміщено оголошення за № 28335 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул.Серафимовича, буд.87 Б, та призначення розпорядника майна.

З поданої заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 вбачається, що 21.03.13р. між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, м. Кривий Ріг та ТОВ "РЕГУЛ" було укладено договір поставки за № 8-КАН 2013.

В пункті 1.1 вказаного вище Договору передбачено, що постачальник зобов'язується передавати у власність покупця продукцію виробничо - технічного призначення, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору та відповідно до вартості, визначеної у додатках до нього.

Товар був поставлений ТОВ "РЕГУЛ" на загальну суму 143 087, 39 грн., з яких останній розрахувався частково у сумі 1 338, 16 грн. (а/с 44).

16.02.16р. по справі № 904/11167/15 господарський суд Дніпропетровської області виніс рішення, яким стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ" (50023, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Серафимовича, буд.87 Б, ) за договором поставки товару № 8-КАН 2013 від 21.03.13р. на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (50048, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму у розмірі 113853,23 грн. та 1707,80 грн. судового збору (а/с 22 - 25).

Ч 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Слід зазначити, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.16р. позов задоволено часткового, у сумі 27 846, 00 грн. відмовлено, оскільки позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_4 не надала на вимогу суду відповідні докази в підтвердження заявлених вимог.

Кредитор просить суд визнати курсову різницю у розмірі 381 996, 74 грн..

Як вбачається з наданих кредитором документів, на дату укладення договору поставки товару, офіційний курс гривні, встановлений НБУ до долара США становив 7, 993000.

На дату порушення провадження справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м.Кривий Ріг,Довгинцівський район, вул.Серафимовича, буд.87 Б, курс долара дорівнював 26.818081 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України до правовідносин сторін застосовується офіційний курс НБУ , оскільки не передбачений інший порядок визначення курсу.

Суд вважає за можливе задовольнити нараховану суму кредитором курсової різниці у розмірі 268 143, 51 грн., яка відповідає сумі 113 853, 23 грн. заборгованості за договором поставки від 21.03.13р. за № 8-КАН 2013 з додатками.

Також, підлягає задоволенню сума у розмірі 182 335, 00 грн. (проценти за користування комерційним кредитом), що передбачено п.7.2. вищезазначеного Договору.

Кредитор надав відповідний розрахунок суми комерційного кредиту, за кожною партією, яка оформлена видатковою накладною, а саме:

- видаткова накладна № КАН - 000009 від 24.04.13р., сума поставки 6 940, 80 грн.;

- видаткова накладна № КАН - 000019 від 08.05.13р., сума поставки 74 664, 00 грн.;

- видаткова накладна № КАН - 000020 від 20.05.13р., сума поставки 19 194, 00 грн.;

- видаткова накладна № КАН - 000034 від 29.05.13р., сума поставки10 602, 75 грн.;

- видаткова накладна № КАН - 000050 від 06.06.13р., сума поставки 24 985, 69 грн.;

- видаткова накладна № КАН - 000054 від 11.06.13р., сума поставки 6 700, 15 грн.

Кредитором, також, нараховано 3 % річних за період прострочки, а саме з 01.10.13р. по 16.02.16р. на суму 8131, 93 грн. та інфляційні втрати за період з жовтня 2013р. по грудень 2015р. у сумі 92 140, 99 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки ТОВ "РЕГУЛ" прострочив виконання грошового зобов'язання, то кредитор правомірно нарахував 3 % річних та інфляційні втрати від суми заборгованості за договором поставки в сумі 92 140, 99 грн. інфляційних втрат та суми 8 131, 93 грн. - 3 % річних.

Кредитор просить суд визнати суму пені у розмірі 20 835, 14 грн. нараховану за період з 01.10.13р. по 01.04.14р., відповідно до п.6.2.3. вищеозначеного Договору (а/с 29).

Слід зазначити, що кредитор нарахував пеню, виходячи за межі встановленого приписами ч.6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, оскільки початок перебігу не може бути змінений сторонами. Вказаною нормою Закону встановлено, що розмір нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, нарахування кредитором пені за період з 01.10.13р. по 01.04.14р. підлягає відхиленню у розмірі 20 835, 14 грн. , оскільки строк закінчився 01.04.14р.

Відповідно до п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за № 14 від 17.12.13р., яким встановлено, що пеня за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч.6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати 6 місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Не підлягає задоволенню, нарахована кредитором неустойка, у розмірі 68311, 93 грн., відповідно до п.6.2.3. договору поставки від 21.03.13р. за № 8-КАН 2013, оскільки відповідно до п. ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один. Як свідчить з заяви кредитора період прострочення платежу розпочався з 01.10.13р. таким чином, закінчився 01.10.14р.

Крім того, в п.6.2.3. вищезазначеного договору поставки йдеться мова про розірвання договору (а/с 29).

На підставі вищеозначеного підлягає визнанню сума у розмірі 664 604, 66 грн., з яких:

- сума у розмірі 113 853, 23 грн. (основний борг) з віднесенням до 4 черги задоволення;

- сума у розмірі 268 143, 51 грн. (курсова різниця) з віднесенням до 4 черги задоволення;

- сума у розмірі 182 335, 00 грн. (проценти за користування комерційним кредитом);

- сума у розмірі 8 131, 93 грн. (3 % річних) - з віднесенням до 4 черги задоволення;

- сума у розмірі 92 140, 99 грн. (інфляційні втрати) з віднесенням до 4 черги задоволення.

Заявлена кредитором сума у розмірі 20 835, 14 грн. пені та нарахованої неустойки - 68 311, 93 грн. підлягають відхиленню.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. (ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 41, 32, 33, 34, 43, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, ч.2 ст.533, Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 2, ст. ст. 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

УХВАЛИВ:

Усне клопотання представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 щодо визнання та включення до реєстру вимог кредиторів судового збору у розмірі 2 756, 00 грн. - задовольнити.

Визнати грошові фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Кривий Ріг до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м.Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул.Серафимовича, буд.87 Б, на суму 664 604, 66 грн., які включити до 4 черги задоволення вимог кредиторів, судовий збір у розмірі 2 756, 00 грн. - 1 черга задоволення.

В решті заявлених вимог - відхилити.

Зобов'язати розпорядника майна Марченко Я.В. внести відповідні зміни до реєстру вимог.

Суддя Л.М. Калиниченко