РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №910/29430/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД

до 1) Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

2) Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - ОСОБА_1

про визнання договору припиненим

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача 1: не з'явились

від відповідача 2: Гуцул А.Д.

від третьої особи: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" про визнання припиненим договору відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2014 р. укладеного між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк". Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" зобов'язань за договором цесії від 19.12.2014 р. щодо оплати відступлення права вимоги внаслідок чого вказаний договір є припиненим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 р. порушено провадження у справі № 910/29430/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.12.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що зміна кредитора у зобов'язанні не порушує права та охоронюваних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД та, крім того, 09.12.2014 р. на виконання умов договору цесії від 19.12.2014 р. Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" перерахованого нам користь Публічного акціонерного товариства "Златобанк" грошові кошти у розмірі 31 590 308, 44 грн. (еквівалент 2 005 021, 99 дол. США) та, відповідно, набув право вимоги до позивача за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р.

Публічне акціонерне товариство "Златобанк" також подало відзив на позов, у якому зазначає, що 09.12.2014 р на його рахунок надійшли кошти у розмірі 2 005 021, 99 дол. США

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" про визнання договору припиненим залишено без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 р. у справі № 910/29430/15 скасовано та передано справу на розгляд Господарському суду міста Києва.

17.02.2016 р. матеріали справи № 910/29430/15 надійшли до Господарського суду міста Києва та передані на розгляд судді Пригуновій А.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 р. суддею Пригуновою А.Б. справу № 910/29430/15 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.03.2016 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 р. залучено до участі у розгляду даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 - ОСОБА_1.

У процесі розгляду справи третя особа подала пояснення по справі, у яких відзначає, що Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" виконано зобов'язання за договором цесії від 19.12.2014 р., у зв'язку з чим відсутні підстави вважати такий договір припиненим.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

18.04.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справі у зв'язку зі здійсненням ним перевірки щодо розрахунків за оспорюваним договором цесії від 19.12.2014 р.

У даному судовому засіданні представники відповідача 2 та третьої особи підтримали свої правові позиці та заперечили проти клопотання Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про відкладення розгляду справи.

Представники позивача та відповідач 1 на виклик суду не з'явились.

Розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про відкладення розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про достатність доказів для прийняття рішення у даній справі, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні вищевказаного клопотання.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 07.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД та Публічним акціонерним товариством "Златобанк" укладено кредитний договір № 22/1/14/KL за умовами якого відповідач й зобов'язався надати позивачу кредит з максимальним лімітом заборгованості 2 000 000, 00 дол. США до 29.01.2015 р., а позивач - повернути кредит та сплачувати проценти за його користування за фіксованої процентною ставкою, що становить 14 % річних.

У подальшому сторонами вносились зміни до кредитного договору № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р. та відповідно до договору про внесення змін № 2 від 21.11.2014 р. датою повернення кредиту є 20.12.2016 р., розмір процентів - 11, 5 % річних.

30.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД та Публічним акціонерним товариством "Златобанк" укладено договір іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язань, що випливають із кредитного договору № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р. та додаткових угод до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно до п. 1.2. договору предметом іпотеки є нежилий будинок - АЗС з сервісним комплексом (літ А), який знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 77, загальною площею 355 кв.м.

Вищевказаний договір іпотеки 30.01.2014 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 547.

09.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого відповідач 1 відступив відповідачу 2 право вимоги за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД та Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та договором іпотеки від 30.01.2014 р.

Відповідно до п. 4 договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р. відповідач 2 зобов'язаний здійснити оплату (відшкодування) за відступлення права вимоги за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р., шляхом перерахування на рахунок відповідача 1 грошових коштів у розмірі 31 590 308, 44 грн., що на дату укладення договору складає еквівалент 2 005 021, 99 дол. США.

Відповідно до п. 6 договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р. датою (фактом) переходу права вимоги (цесії) за даним договором від відповідача 1 до відповідача 2 є дата (факт) здійснення оплати за цим договором відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 8 договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р. позивач протягом 3-х робочих днів з дня укладення договору направляє позивачу повідомлення про здійснене відступлення права вимоги боргу за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р. та договором іпотеки від 30.01.2014 р.

За умовами п. 15 договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р. у випадку нездійснення відповідачем повної оплати за договором у вказаний строк, договір вважається припиненим з наступного дня, визначеного в п. 4 договору без укладення будь-яких додаткових угод та договорів про розірвання.

09.12.2014 р. договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований за № 2521.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" не виконало зобов'язання за договором про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р. щодо перерахування грошових коштів за відступлення права вимоги за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р., у розмірі 31 590 308, 44 грн., що на дату укладення договору складало еквівалент 2 005 021, 99 дол. США, у зв'язку з чим вказаний договір вважається припиненим в силу його умов.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до положень ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Як встановлено ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Розглядаючи даний спір по суті, судом встановлено, що 09.12.2014 р. Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк" перераховано на користь Публічного акціонерного товариства "Златобанк" грошові кошти у розмірі 31 590 308, 44 грн., що підтверджується SWIFT-повідомленням, засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи та випискою з банківського рахунку Публічного акціонерного товариства "Златобанк".

При цьому, суд враховує, що зазначене SWIFT-повідомлення засвідчене печатками та підписами відповідачів та обставини щодо перерахування вказаних грошових коштів підтверджуються поясненнями представників відповідача.

Також в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі від 09.12.2014 р., відповідно до якого у зв'язку із фактичним виконанням сторонами своїх зобов'язань за договором цесії від 09.12.2014 р. Публічне акціонерне товариство "Златобанк" передало, а Публічне акціонерне товариство "Авант-Банк" прийняло право вимоги за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р. та договором іпотеки від 30.01.2014 р.

Таким чином, наявними у справі документами підтверджується виконання Публічним акціонерним товариством"Авант-Банк" зобов'язань перед Публічне акціонерне товариство "Златобанк" щодо перерахування грошових коштів у розмірі 31 590 308, 44 грн., що є умовою переходу до відповідача 2 право вимоги за кредитним договором № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р. та договором іпотеки від 30.01.2014 р.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що наявними у справі доказами спростовуються доводи позивача стосовно припинення договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р., у зв'язку з чим вимоги позивача визнаються судом необґрунтованими.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів;

Суд відзначає, що за правилами ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3.2.1. кредитного договору № 22/1/14/KL від 30.01.2014 р. відповідач 1 має право відступати свої права за цим кредитним договором будь-яким треті особам на свій розсуд без будь-якого погодження з позивачем.

Договір іпотеки від 30.01.2014 р. не містить заборони щодо передачі прав за ним третім особам.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД не наведено обставин щодо порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" та Публічним акціонерним товариством "Авант-Банк".

Між тим, є доцільним також звернути увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма "Еско" ЛТД не є стороною вищевказаного договору.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.04.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.