номер провадження справи 6/30/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 Справа № 908/862/16

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши матеріали

За позовом Керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах позивач: Український державний фонд підтримки фермерських господарств (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, кімната 58А, 59) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063, м. Запоріжжя, вул. Артема, 37-В)

До Фермерського господарства «Люкс» (70410, Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Лукашеве, вул. Перспективна, 17)

Про стягнення 44 771 грн. 58 коп.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: ОСОБА_1- посвідчення №035882 від 05.10.2015р.

Від позивача: ОСОБА_2 дов. №11 від 10.03.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 дов. від 14.04.2016р.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор простить стягнути з відповідача на користь позивача, за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству № 17 від 22.12.2010 року, заборгованість по фінансової допомоги в сумі 40 000 грн., пеню за період з 01.01.2016р. по 29.03.2016р. в сумі 4 279 грн. 78 коп., 3% річних за період з 01.01.2016р. по 29.03.2016р. в сумі 291 грн. 80 коп., інфляційні витрати за період з січня по лютий 2016р. включно в сумі 200 грн.

Прокурор надав суду письмове нормативне обґрунтування позовних вимог, які прийняти судом.

Відповідач надав суду відзив №014/004 від 14.04.2016р., в якому позов визнав в повному обсязі, але просить надати відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості, пені, 3% річних , інфляційних витрат та судового збору до 01.12.2016р., з наступних підстав: згідно з договором № 17 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству (далі по тексту - договір) ФГ «Люкс»() повинно було повернути кошти строком до 31.12.2015 року, однак в зв'язку з тим, що в попередні роки, а саме в 2012 році ФГ «Люкс» постраждало від посухи, що викликало неврожаї та посягло в тяжкий фінансовий стан господарства. Факт неврожаю, підтверджується висновком про форс-мажорні обставини виданим Торгово-промисловлю палатою України № 188/05-4 від 29.01.2013 року. У зв'язку з вищеназваними обставинами ФГ „Люкс" не мало можливості поновити свій фінансовий стан. Розуміючи, що господарство не може в повному обсязі виконати зобов'язання по договору були заподіяні заходи щодо інформування Запорізьке відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі по тексту - Запорізьке відділення Укрдержфонду) та виконуючи пункт 6.2 договору повідомило Запорізьке відділення Укрдержфонду листом вих. 007/015 від 07.12.2015 року, вих. 10/016 від 10.02.2016 року, ФГ «Люкс» перерахувало на рахунок Запорізькому відділенню Укрдержфонду 60 000,00 грн. (що підтверджує платіжне доручення № 231 від 28 грудня 2015р. 06.01.2016р. господарством була отримана претензія від Запорізького відділення Укрдержфонду. 10.02.2016р. ФГ «Люкс» направило на адресу Запорізького відділення Укрдержфонду лист, в якому зобов'язалось сплатити заборгованість до 01 грудня 2016 року. В той же час повідомляємо, що невиконання взятих на себе зобов'язань викликано об'єктивними обставинами - фінансовою скрутою, а не суб'єктивними - неповернення коштів. В той же час звертаємо увагу суду на те, що основною діяльністю ФГ «Люкс» є вирощування сільськогосподарських культур та продаж вирощеної продукції. Також зазначаємо, що вказана діяльність є сезонною та залежить від погодних умов та віднесена до ризикової діяльності. Основними культурами, що вирощуються господарством є зернові та олійні. Однак останнім часом на результати виробництва дуже впливає фінансова нестабільність та політична ситуація, на яку дуже реагує курс валют в зв'язку з цим матеріально технічні засоби подорожчали в декілька разів, а вирощену продукцію купують за безцінь. Основний збір вирощеної продукції приходиться на початок вересня та закінчується збір аж у листопаді. Залишок коштів, що були залишені після погашення Запорізькому відділенню Укрдержфонду були затрачені на придбання паливно - мастильних матеріалів та на проведення посівної роботи у 2016 році. ФГ «Люкс» визнає позов Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Укрдержфонду в повному обсязі. Дійсно між сторонами був укладено Договір в сумі 100 000,00 грн. ФГ «Люкс» отримало від Запорізького відділення Урдержфонду фінансову підтримку в сумі, що підтверджує банківська виписка № 8 від 22.12.2010р. Постанова судового рішення без надання відстрочки його виконання може привести до банкрутства господарства та його ліквідації. У зв'язку з вищевикладеним відповідач просить суд відстрочити стягнення з ФГ «Люкс» () борг по фінансовій допомозі, з урахуванням пені, встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 44 771 (сорок чотири тисячі сімсот сімдесят одна) грн., 58 коп. та сплату судового збору у розмірі 1378 грн. до 01 грудня 2016 року.

Заява відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду до 01.12.2016р. приймається судом, оскільки заявлено відповідачем відповідно діючому законодавству.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Це право передбачено також статтею 121 Конституції України.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор в позовній заяві обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва.

22.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству № 17 (надалі - договір).

За умовами п. 1 договору, позивач зобовязався надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі відповідачу в сумі 100000 грн., а відповідач зобовязався використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним договором строк.

В п. 4.1 договору визначено, що фінансова підтримка (допомога) надається відповідачу терміном до 31.12.2015 року.

Згідно з п. 3.2.1 договору позивач зобовязаний, по ходу надходження коштів з державного бюджету, у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу надати зазначену в договорі суму фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі на поточний рахунок відповідача, відкритий у банківській установі.

На виконання умов договору позивач платіжним дорученням № 8 від 22.12.2010 року перерахував відповідачу фінансову підтримку (допомогу) в сумі 100 000 грн. Відповідач в відзиву на позов та в судовому засіданні підтвердив факт отримання вказаної суми.

Відповідно до умов п. 3.4.2 договору відповідач зобовязався повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі позивачу згідно із встановленим графіком: до 31.12.2015 року в сумі 100 000 грн.

Відповідно до умов ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач виконав умови договору належним чином, надав відповідачу на умовах, передбачених договором, фінансову підтримку (допомогу).

Відповідач, в свою чергу, свої зобовязання щодо своєчасності та повноти повернення фінансової підтримки (допомоги), не виконував належним чином, в обумовлені договором строки фінансову підтримку (допомогу) повернув лише частково в сумі 60000 грн., у звязку з чим за ним виникла заборгованість в розмірі 40 000 грн.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суду не було надано доказів повернення відповідачем фінансової підтримки (допомоги) в сумі 40 000 грн.

Представник відповідача підтвердив факт не повернення суми 40 000 грн.

Згідно ст. ст. 526 ЦК України та 193 ГК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 40 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 4279,78 грн. за період з 01.01.2016 р. по 29.03.2016 р.

Відповідно до п. 5.2 договору, за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) відповідач сплачує позивачу пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення за весь час прострочення.

Оскільки відповідач кошти фінансової підтримки (допомоги) в сумі 40000 грн. не повернув своєчасно позивачу, то позовні вимоги про стягнення з відповідача пені є законними та обґрунтованими. Перевіривши наданий суду розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є вірним, стягненню з відповідача підлягає пеня сумі 4279,78 грн. за період з 01.01.2016 р. по 29.03.2016 р.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 291,80 грн. за період з 01.01.2016 р. по 29.03.2016 р. та інфляційні втрати в розмірі 200 грн. за період січень-лютий 2016 р.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений термін заборгованість не повернув, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час, в звязку з інфляційними процесами в державі.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що він є вірним, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 291,80 грн. за період з 01.01.2016 р. по 29.03.2016 р.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань за січень-лютий 2016 р., суд встановив, що фактично з відповідача підлягає стягненню 198,56 грн. В частині стягнення інфляційних нарахувань в сумі 1,44 грн. слід відмовити у звязку з необґрунтованістю нарахувань.

Відповідач надав суду відзив №014/004 від 14.04.2016р., в якому просить надати відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних витрат та судового збору до 01.12.2016р., з підстав, вказаних у відзиву на позов.

Прокурор та позивач підтвердили тяжке фінансове положення відповідача, просять задовольнити клопотання відповідача про надання йому відстрочки виконання рішення суду до 01.12.2016р.

Відповідно до п. 6 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

Підставою для розстрочення або відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи на явну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття зазначених заходів, не потрібно і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідач надав суду Висновок Торгово промислової палати України про форс мажорні обставини №188/05-4 від 29.01.2013р., згідно якому несприятливі погодні умови спричинили загибель сільскогосподарських культур.

Згідно статуту основною діяльністю ФГ «Люкс» є вирощування сільськогосподарських культур та продаж вирощеної продукції. Вказана діяльність є сезонною та залежить від погодних умов та віднесена до ризикової діяльності. Основними культурами, що вирощуються господарством є зернові та олійні. Однак останнім часом на результати виробництва дуже впливає фінансова нестабільність та політична ситуація, на яку дуже реагує курс валют в зв'язку з цим матеріально технічні засоби подорожчали в декілька разів, а вирощену продукцію купують за безцінь. Основний збір вирощеної продукції приходиться на початок вересня та закінчується збір аж у листопаді.

Відповідач вказує, що залишок коштів, що були залишені після погашення Запорізькому відділенню Укрдержфонду були затрачені відповідачем на придбання паливно - мастильних матеріалів та на проведення посівної роботи у 2016 році.

Приймаючи до уваги клопотання відповідача, враховуючи усі вищевикладені обставини, доводи сторін, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, наявну загрозу банкрутства відповідача, форс мажорні обставини відповідача, які спричинили загибель сільскогосподарських культур відповідача, повернення відповідачем позивачу фінансової допомоги в сумі 60 000 грн., суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити частково, та надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних витрат, до 01.12.2016р. В частині надання відстрочки виконання рішення суду в частині стягнення судового збору відповідачу відмовити у задоволені клопотання, оскільки судовий збір оплатила прокуратура і ці затрати повинні бути відшкодовані.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Фермерського господарства «Люкс» (70410, Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Лукашеве, вул. Перспективна, 17; ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, кімната 58А, 59; ) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063, м. Запоріжжя, вул. Артема, 37-В; р/р 6544 у ГУ ДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, ) заборгованість за договором № 17 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., пеню в розмірі 4279 (чотири тисячі двісті сімдесят девять) грн. 78 коп., 3% річних в розмірі 291 (двісті девяносто один) грн. 80 коп. та інфляційні втрати в розмірі 198 (сто девяносто вісім) грн. 56 коп., відстрочивши виконання рішення суду до 01.12.2016р. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фермерського господарства «Люкс» (70410, Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Лукашеве, вул. Перспективна, 17; ) на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 2 (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, розрахунковий рахунок № 0271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір у розмірі 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 86 коп. Видати наказ.

Повне рішення складено: 18.04.2016 р.

Суддя Л.С. Місюра