ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2016 р. Справа№ 914/2154/15

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

за скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» від 16.02.2016 року, вх. №787/16

на Постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області:

- від 20.01.2016р. про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» в сумі 573640,12грн. за невиконання наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015 року у справі №914/2154/15;

- від 20.01.2016 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627;

- від 09.02.2016 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365:

та про зобов'язання Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1:

- зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627;

- зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365

у справі №914/2154/15 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод», Миколаївська область, м. Миколаїв,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна», Львівська область, м. Новий Розділ,

про стягнення заборгованості з врахуванням втрат від інфляції та трьох процентів річних

ціна позову: 6079130,79грн.

Представники:

Органу ДВС: ОСОБА_1 старший державний виконавець (довіреність від 09.09.2015 року №09.1-45/В4);

Позивача (Стягувача): не з'явився;

Заявника (Боржника): ОСОБА_2 представник (довіреність від 25.02.2015р.)

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» подано до Господарського суду Львівської області скаргу на Постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016р. про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» в сумі 573640,12грн. за невиконання наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. у справі №914/2154/15; від 20.01.2016р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627; від 09.02.2016р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365 та про зобовязання Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627; зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365 у справі №914/2154/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» про стягнення заборгованості з врахуванням втрат від інфляції та трьох процентів річних. Ціна позову 6079130,79грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.02.2016 року заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.03.2016 року. Розгляд скарги відкладався з причин і підстав, викладених в ухвалах Господарського суду Львівської області від 15.03.2016 року та від 05.04.2016 року, в тому числі у звязку із неявкою повноважного представника Стягувача та невиконанням ним вимог ухвали Господарського суду Львівської області по даній справі.

Представникам Боржника та Органу ДВС по явці оголошено права та обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59, 121-2 ГПК України. Крім того, в ухвалах суду по даній справі, які скеровані чи оголошені Учасникам судового процесу (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень та письмові повідомлення про відкладення розгляду справи) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59, 121-2 ГПК України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача (Стягувача) в судове засідання не з'явився, 13.04.2016 року подав клопотання (вх. №16180/16), у якому просить суд з підстав неможливості забезпечення явки повноважного представника в судове засідання розглядати справу за відсутності повноважного представника Стягувача за наявними в ній матеріалами та відмовити Боржнику в задоволенні скарги на дії Органу ДВС.

Представник Заявника (Боржника) в судове засідання зявилась, 12.04.2016 року подала Пояснення (вх. №15960/16), у яких підтримує подану скаргу, скаргу підтримала у повному обсязі, в судовому засіданні надала усні пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та поясненнях.

Представник Органу ДВС в судове засідання зявилась, 14.04.2016 року подала Додаткові пояснення (вх. №16541/16), у яких просить суд відхилити скаргу у повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про прийняття скарги до провадження (на необхідність виконання вимог якої зазначалось в ухвалах про відкладення розгляду скарги), окрім подання відзиву на позовну заяву, Сторін зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Боржника і Органу ДВС, дослідивши матеріали справи та поданої скарги, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у даній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» 5462339,26грн. основного боргу, 16916,74грн. 3% річних, 189180,84грн. інфляційних нарахувань та 67964,40грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане Рішення не оскаржувалось, 03.10.2015р. набрало законної сили в порядку, встановленому статтею 87 ГПК України, та, у відповідності до приписів ч.5 ст.124 Конституції України, є обов'язковим до виконання на всій території України.

05.10.2015 року Господарським судом Львівської області видано Наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі №914/2154/15.

16.02.2016р. Боржником (Відповідачем у справі) подано Скаргу на дії органу ДВС (вх.№787/16) на Постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016р. про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» в сумі 573640,12грн. за невиконання наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. у справі №914/2154/15; від 20.01.2016р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627; від 09.02.2016р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365 та про зобовязання Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627; зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365.

Вказану скаргу Боржник обґрунтовує тим, що 11.01.2016р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» надійшла копія Постанови Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 23.12.2015р. про відкриття виконавчого ВП №49709822 із примусового виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. про примусове виконання Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у справі №914/2154/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» 5462339,26грн. основного боргу, 16916,74грн. 3% річних, 189180,84грн. інфляційних нарахувань та 67964,40грн. судового збору. У вказаній Постанові державним виконавцем визначено строк для добровільного виконання наказу до 30.12.2015р.

З підстав несвоєчасного повідомлення про відкриття виконавчого провадження ВП №49709822, його руху та строків для добровільного виконання наказу господарського суду, а також перемовинами про укладення мирової угоди на стадії виконання судового рішення Боржником 13.01.2016р. до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області подано заяву про відкладення виконавчих дій та про поновлення Боржнику строку для добровільного виконання Постанови від 23.12.2015р. про відкриття виконавчого ВП №49709822 та Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у справі №914/2154/15.

14.01.2016 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено Постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 18.01.2016 року.

20.01.2016 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про стягнення з Боржника 573640,12грн. виконавчого збору. Боржником вказану Постанову отримано 27.01.2016 року.

25.01.2016 року між Боржником та Стягувачем укладено мирову угоду про добровільне виконання рішення суду, якою погоджено графік погашення боргу у добровільному порядку.

Як зазначає Боржник, перший платіж, згідно укладеної між Сторонами мирової угоди, мав бути здійснений Боржником 05.02.2016 року. Проте, 20.01.2016 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про арешт коштів Боржника на рахунках ПАТ «Сбербанк», МФО 320627.

Боржник вказує, що з даного рахунку ним здійснюється виплата заробітної плати своїм працівникам, а відтак, накладення арешту на такий рахунок не допускається, оскільки порушує встановлені Конституцією України права працівників Боржника на отримання винагороди за працю.

В підтвердження викладеного Боржник також звертає увагу суду на необхідність зняття арешту з рахунків як в Українській гривні так і в іноземній валюті, оскільки єдиними контрагентами Боржника, що здійснюють із ним розрахунки, є іноземні компанії, які здійснюють розрахунки в іноземній валюті, яка зараховується на валютні рахунки. При надходженні коштів їх частина продається (обовязків продаж) та перераховується на гривневий рахунок.

Окрім того, 09.02.2016 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про арешт коштів Боржника в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365.

Боржник зазначає, що вказані Постанови Державного виконавця винесені з порушенням чинного законодавства, суперечать положенням чинного законодавства України та умовам укладеної між Сторонами мирової угоди, за якою Боржником здійснюється погашення заборгованості за Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі №914/2154/15 у добровільному порядку.

З підстав наведеного Боржник просить суд визнати незаконними та скасувати постанови Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016 року та від 09.02.2016 року.

Стягувач у своїх письмових поясненнях, поданих до суду 04.04.2016 року за вх. №14396/16, проти викладених у скарзі доводів заперечує, вважає її безпідставною і необґрунтованою, просить суд відхилити подану скаргу з підстав того, що рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі 3914/2154/15 не виконано добровільно у встановлений Державним виконавцем строк, як і не виконано у добровільному порядку станом на момент подання пояснень. Відтак, на думку Стягувача, Державним виконавцем правомірно вчинялись дії щодо арешту рахунків Боржника та стягнення з останнього виконавчого збору за виконання вищезгаданого Рішення в примусовому порядку.

Щодо посилань Боржника на укладену між Сторонами мирову угоду, Стягувач вказує, що вона набирає чинності з моменту її затвердження Господарським судом, а, з підстав невиконання Боржником її умов, мирова угода на затвердження до Господарського суду Стягувачем не подавалась. З наведеного Стягувач робить висновки про те, що посилання Боржника на умови укладеної між Сторонами мирової угоди є безпідставними та необґрунтованими, а Державним виконавцем правомірно виносились постанови про стягнення виконавчого збору та арешт рахунків Боржника в межах примусового виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у справі №914/2154/15.

Окрім того, Стягувач зазначає, що ТзОВ «Миколаївський глиноземний завод», користуючись правами Стягувача у виконавчому провадженні, подавало до Державного виконавця заяви про арешт всього належного Боржнику майна.

Державний виконавець у своєму відзиві на скаргу, поданому до суду 15.03.2016р. за вх.№10305/16, а також Додаткових поясненнях (від 14.04.2016р. вх.№16541/16) проти поданої скарги заперечує, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить суд її відхилити з підстав того, що 23.12.2015р., одночасно із відкриттям виконавчого провадження із примусового виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у справі №914/2154/15 Державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Боржника, яку скеровано в реєструючі органи. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, Постанову від 23.12.2015р. про відкриття виконавчого провадження ВП №49709822 Боржником отримано 11.01.2016р.

Щодо строків оскарження Постанови Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016р. про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» в сумі 573640,12грн. за невиконання наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. у справі №914/2154/15, Державний виконавець зазначає, що, як вбачається із скарги на дії органу ДВС (від 16.02.2016р., вх.№787/16) вказану Постанову Боржником отримано 27.01.2016р., а скаргу на неї подано 16.02.2016р., тобто з пропущенням встановленого статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» десятиденного строку оскарження.

Окрім того, Державний виконавець вказує, що ним у встановленому законом порядку надано Боржнику можливість самостійного виконання Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у справі №914/2154/15 з 11.01.2016р. (моменту отримання Постанови від 23.12.2015р. про відкриття виконавчого провадження ВП №49709822) до 18.01.2016р. (згідно постанови від 14.01.2016р. про відкладення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №49709822).

Щодо посилань Боржника на укладену між Сторонами мирову угоду Державний виконавець зазначає, що така е може братись судом до уваги як доказ самостійного виконання Боржником рішення суду, оскільки, як вбачається із пункту 7 укладеної 25.01.2016 року між ТзОВ «Миколаївський глиноземний завод» та ТзОВ «БТЛК-ГРУПП Україна» Мирової угоди №3, дана мирова угода набуває чинності з дня її затвердження Господарським судом Львівської області і є обовязковою для Боржника і Стягувача.

У звязку із відсутністю доказів звернення Сторін виконавчого провадження ВП №49709822 до Господарського суду Львівської області із заявою про затвердження згаданої мирової угоди, виконавець робить висновки про те, що вказана мирова угода не є обовязковою для Сторін і не може визначати порядок взаємовідносин між сторонами в процесі виконання Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015 року у справі №914/2154/15.

Щодо Постанов Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627 та від 09.02.2016 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365 Державний виконавець зазначає, що звернення стягнення на кошти та інше майно Боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб, є одним із заходів примусового виконання рішення, а заборони накладення арешту стосуються лише поточних рахунків із спеціальним режимом використання, а також спеціальний рахунок експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки».

Таким чином, законодавчо встановленої заборони накладати арешт чи проводити стягнення з коштів, що призначені для виплати заробітної плати працівникам Боржника ТзОВ «БТЛК-ГРУПП Україна» немає.

Окрім того, Боржником постійно відкриваються нові рахунки в банківських установах, що свідчить про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення постановляються судами іменем України та є обовязковими для виконання на всій території України.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами першою та другою статті 4-5 ГПК України встановлено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно приписів частини першої статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Приписами ч. 2 вказаної статті передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам. Постанова державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій може бути оскаржена у триденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ст.35 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Приписами частини пятої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», а також кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання» та статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику».

Приписами частини шостої вказаної статті передбачено, що, у разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Пунктом 9.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (у чинній редакції) встановлено, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Приписами ч.4 ст.121 ГПК України встановлено, що мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі неподання доказів самостійного виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015р. про примусове виконання Рішення Господарського суду Львівської області від 17.09.2015р. у справі №914/2154/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» 5462339,26грн. основного боргу, 16916,74грн. 3% річних, 189180,84грн. інфляційних нарахувань та 67964,40грн. судового збору; пропуску Боржником строку оскарження Постанови Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016р. про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» в сумі 573640,12грн. за невиконання наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015 року у справі №914/2154/15; неподання доказів в підтвердження виплати заробітної плати працівникам з валютних рахунків Боржника, які арештовані Державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №49709822; відсутності доказів затвердження Господарським судом Львівської області укладеної 25.01.2016р. між Боржником та Стягувачем мирової угоди, а також постійного відкриття нових рахунків в банківських установах суд дійшов висновків про те, що подана скарга є безпідставна та необґрунтована, тому її слід відхилити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись нормами ст.ст. 4-3, 4-7, 22, 33, 34, 38, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу на Постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.01.2016 року про стягнення виконавчого збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» в сумі 573640,12грн. за невиконання наказу Господарського суду Львівської області від 05.10.2015 року у справі №914/2154/15; від 20.01.2016 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627; від 09.02.2016 року про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» на рахунку, відкритому у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365 та про зобовязання Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Сбербанк», МФО:320627; зняти арешт з рахунку, відкритого Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛК-ГРУПП Україна» у ПАТ «Кредобанк», МФО:325365 у справі №914/2154/15 відхилити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя Фартушок Т. Б.