ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р.Справа № 922/903/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 405756,35 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року до господарського суду Харківської області з позовом до КП "ХТМ" (далі - відповідач) звернулось ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь 405756,35 грн., з яких: 62635,06 грн. 3% річних та 343121,29 грн. інфляційних. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору купівлі-продажу теплової енергії № 785, що був укладений між сторонами 30.12.2-013 року. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 13.04.2016 року о 10:30 годині.

08.04.2016 року до суду від позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи документи витребувані попередньою ухвалою суду. Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

13.04.2016 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 12375), в якому він позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення 3% річних в сумі 41416,17 грн. та інфляційних витрат в сумі 280 103,04 грн., нарахованих за зобов'язаннями вересня-жовтня 2014 року; а в частині стягнення 3% річних в сумі 21218,89 грн. та інфляційних витрат в сумі 63018,25, нарахованих за зобов'язаннями січня-лютого 2014 року заперечує та просить суд відмовити в цій частині позовних вимог посилаючись на те, що на підставі укладеного між сторонами договору №397/30 про організацію взаєморозрахунків від 25.09.2014р. на суму 19767195,92 грн. сторони дійшли згоди про те, що відповідач погашає заборгованість за спожитий природний газ у 2014 році перед позивачем за договором № 785 від 30.12.2013р. шляхом перерахування коштів відповідно на суму 8 108 662,82 грн. та 11 658 533,10 грн. (пункт 7). На виконання умов п. 7 договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем було перераховано на рахунок ПАТ Харківська ТЕЦ-5" заборгованість за спожиту теплову енергію у 2014 році в сумі 19 767 195,92 грн., а тому уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за теплову енергію, спожиту станом на 01.09.2014р. за договором поставки теплової енергії № 785 .

Наданий відзив долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 13.04.2016 року було оголошено перерву до 20.04.2016 року о 10:20.

Позивач у судовому засіданні, призначеному на 20.04.2016 року, підтримав заявлений позов, з підстав, викладених у позовній заяві та просить суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, призначеному на 20.04.2016 року, позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов, поданому до суду 13.04.2016 р. (за вх. № 12375). У своєму відзиві відповідач посилається на правову позицію Верховного суду України по подібним спорам, викладену у постановах від 09.09.2014р. у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 30.09.2014р. у справі №5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

30.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (надалі - Продавець) і Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (надалі - Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів № 785, за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю теплову енергію, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити теплову енергію на умовах даного Договору зазначеному у п. 1.1 цього договору (а.с 9-12).

На виконання умов Договору позивач поставив з січня по грудень 2014 року, а відповідач прийняв теплову енергію на загальну суму 61747582,57 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі теплової енергії:

- коригуючий акт №01 КП/К приймання-передачі теплової енергії за січень 2014 р. від 31.01.2014 р. на суму 12200948,64 грн.;

- коригуючий акт №02 КП/К приймання-передачі теплової енергії за лютий 2014 р. від 28.02.2014 р. на суму 11001845,84 грн.;

- акт №03 КП приймання-передачі теплової енергії за березень 2014 р. від 31.03.2014 року на суму 6662033,33 грн.;

- акт №04 КП приймання-передачі теплової енергії за квітень 2014 р. від 30.04.2014 року на суму 2831733,01 грн.;

- акт №05 КП приймання-передачі теплової енергії за травень 2014 р. від 31.05.2014 року на суму 312260,62 грн.;

- акт №06 КП приймання-передачі теплової енергії за червень 2014 р. від 30.06.2014 року на суму 342382,78 грн.;

- акт №07 КП приймання-передачі теплової енергії за липень 2014 р. від 31.07.2014 року на суму 195 177,60 грн.;

- акт №08 КП приймання-передачі теплової енергії за серпень 2014 р. від 31.08.2014 року на суму 55245,29 грн.;

- акт №09 КП приймання-передачі теплової енергії за вересень 2014 р. від 30.09.2014 року на суму 110842,73 грн.;

- акт №10 КП приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2014 р. від 31.10.2014 року на суму 1361195,78 грн.;

- акт №11 КП приймання-передачі теплової енергії за листопад 2014 р. від 30.11.2014 року на суму 8697883,70 грн.;

- акт №12 КП приймання-передачі теплової енергії за грудень 2014 р. від 31.12.2014 року на суму 17976033,25 грн. (а.с.21-34).

Відповідно до п. 6.1, 6.2. Договору покупець зобов'язаний прийняти та оплатити зафіксований в Акті приймання-передачі обсяг теплової енергії за тарифом відповідно до п. 5.1 даного Договору; Оплата за теплову енергію здійснюється Покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки теплової енергії.

Остаточний розрахунок за фактично передану теплову енергію здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Проте як зазначає позивач, відповідачем, всупереч умовам Договору, не вчасно проводились розрахунки за поставлену теплову енергію внаслідок чого у відповідача утворювалася заборгованість за окремі періоди поставки, тобто мало місце прострочення боржника.

Оплату за всі вище перелічені періоди відповідач здійснював з простроченням платежу у зв'язку з чим позивач звертався до господарського суду з позовами про стягнення з КП Харківські теплові мережі основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат:

Так, заборгованість за період поставки січень-квітень 2014 р. стягнуто рішенням господарського суду Харківської області від 15.07.2014 року по справі №922/2493/14 (пеня, 3% річних та інфляційні втрати за цим рішенням стягнуто до 01.06.2014 р.)

Заборгованість за періоди поставки травень-серпень 2014 р. відповідачем погашено згідно постанови КМУ №30 від 29.01.14 р. та договору № 397/30 від 25.09.2014 р.

Заборгованість за період вересень - грудень 2014 р. стягнуто рішенням господарського суду Харківської області від 25.05.2015 року по справі №922/1787/15 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.09.2015 р. (пеня, 3% річних та інфляційні втрати за цими рішеннями стягнуто до 09.04.2015 р.)

Отже, предмет спору у даній справі становить вимога позивача про стягнення з відповідача 405756,35 грн., з яких: 62635,06 грн. - 3% річних та 343121,29 грн. - інфляційних витрат, нарахованих за зобов'язаннями січня-лютого 2014 року та вересня-жовтня 2014 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

В силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов'язання, згідно статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2014 року між сторонами та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації було укладено договір № 397/30 про організацію взаєморозрахунків на суму 11658533,10 грн., предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статей 14, 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та постанови КМ України № 30.

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за теплову енергію за 2014 рік перед позивачем за договором № 785 від 30.12.2013р. шляхом перерахування коштів на суму 1943088,85 грн. (пункт 7).

Також, 25.09.2014 року між тими ж сторонами було укладено договір № 396/30 про організацію взаєморозрахунків на суму 8108662,82 грн., предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статей 14, 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та постанови КМ України № 30.

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за теплову енергію за 2014 рік перед позивачем за договором № 785 від 30.12.2013р. шляхом перерахування коштів на суму 1351443,80 грн. (пункт 7).

Відповідно до вимог пункту 10 вищевказаних договорів сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" , а також дату і номер договору.

Відповідно до п. 7 договору про організацію взаєморозрахунків, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" 13.10.2014 року у відповідності до платіжного доручення № 22 перерахувало на рахунок ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" кошти у сумі 8108662,82 грн., у тому числі податок на додану вартість 1351443,80 грн. для погашення заборгованості за теплову енергію за 2014 рік згідно з договором від 30.12.2013 року № 785, п. 24 ст. 14 та п.2 ст. 16 ЗУ "Про ДБУ на 2014р. " ПКМУ № 30 від 29.01.14 р., дог. від 25.09.2014 року № 396/30 (а.с.106).

Також, платіжним дорученням № 23 від 13.10.2014 року Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" перерахувало на рахунок ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" кошти у сумі 11658533,10 грн., у тому числі податок на додану вартість 1943088,85 грн. для погашення заборгованості за теплову енергію за 2014 рік згідно з договором від 30.12.2013 року № 785, п. 24 ст. 14 та п.2 ст. 16 ЗУ "Про ДБУ на 2014р. " ПКМУ № 30 від 29.01.14 р., дог. від 25.09.2014 року № 396/30 (а.с.107).

Відповідно до п. 2 ст. 11 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Крім того, у п. 16 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмету договору.

Отже, для застосування санкцій, передбачених договором купівлі-продажу теплової енергії та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за теплову енергію, поставлену відповідно до договору купівлю-продажу теплової енергії, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних витрат, передбачених договором купівлю-продажу теплової енергії та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (враховуючи позиції Верховного суду України у справах №924/1230/14 від 01.07.2015 р., №5011-1/11043-2012-42/528-2012 від 9.09.2014р., №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-35/1533-2012-19/522-2012)

Як вбачається з матеріалів справи, остаточний розрахунок Відповідача з Позивачем за договором купівлю-продажу теплової енергії № 785 від 30.12.2013 року був проведений на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків №396/30 та № 397/30 від 25.09.2014 року, про що свідчать платіжні доручення №22 та № 23 від 13.10.2014 року на загальну суму 19767195,92 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно застосовані наслідки за порушення грошового зобов'язання, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України за період з січня-лютого 2014 року на суму заборгованості, яка була погашена на підставі договору про організацію взаєморозрахунків, у зв'язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 21218,89 грн. та інфляційних витрат в сумі 63018,25 грн. відмовити.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 41416,17 грн. та інфляційних витрат в сумі 280103,04 грн., нарахованих за зобов'язаннями вересня-жовтня 2014 року суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування й розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивачем визначений правомірно та визнаний відповідачем, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 41416,17грн. та в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 280103,04 грн.

Вищенаведені обставини є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (стаття 4-3 Господарського процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (статті 32 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України; ст. ст. 11, 509, 525, 530, 598, 599, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України; ст. ст. 1, 12, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, сел. Подвірки, Дергачівський район, Харківська обл., ) 3 % річних у розмірі 41416,17грн.; інфляційні втрати в сумі 280103,04 грн. та судовий збір в розмірі 4822,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3% річних в розмірі 21218,89 грн. та інфляційних витрат в розмірі 63018,25 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_3