ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 р. Справа № 918/1221/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши справу за позовом Антимонопольного комітету України до Малого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» про стягнення 13 544 000 грн.

За участі:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_1 (дов. №47/1 від 18.02.2016 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Малого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» (далі - Відповідач) про стягнення штрафу та пені на підставі рішення від 13.06.2012 р. № 355-р. в розмірі 13 544 000, грн.

Ухвалою від 26 серпня 2014 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/1221/14 розгляд якої призначено на 30.09.14 р.

1 жовтня 2014 року від Позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 30 вересня 2014 року зупинено провадження у справі № 918/1221/14 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду м. Києва у справі №5011-72/11560-2012 за позовом МП ТОВ «Олісма» до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним рішення від 13.06.2012 р. № 355-р.

29 лютого 2016 року від відповідача у справі надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та долучено копію рішення Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2015 року №5011-72/11560-2012 та копію постанови Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року №5011-72/11560-2012.

Ухвалою від 1 березня 2016 року поновлено провадження у справі № 918/1221/14 з 5 квітня 2016 року, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 5 квітня 2016 року.

4 квітня 2016 року від Відповідача надійшли письмові заперечення.

У судовому засіданні 5 квітня 2016 року оголошено перерву до 19 квітня 2016 року для надання Позивачу часу для подання доказів звернення до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою.

В судовому засіданні 19 квітня 2016 року Відповідач заперечив проти позову. В судове засідання з'явився представник Позивача, однак, не мав при собі довіреності, відтак, був присутній як вільний слухач.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 19.04.2016 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Антимонопольного комітету України від 13 червня 2012 року №355-р у справі №242-26.13/149-11 визнано, що Відповідач у справі разом із іншими юридичними особами, вказаними в рішенні, узгодивши свою поведінку під час спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу I-IV кварталів 2011 року, вчинили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону.

Пунктом 9 зазначеного рішення на Відповідача накладено штраф в розмірі 6 772 000, 00 грн.

Листом від 20 червня 2012 року №242-26/08-6466 (а.с. 22) Позивач повідомив Відповідача про наявне рішення та направив його копію, а також зазначив, що у разі несплати штрафу у двомісячний строк з дня одержання копії рішення на Відповідача відповідно до ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" буде додатково нараховуватися пеня у розмірі півтора відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення сплати штрафу (докази направлення а.с .23).

Як зазначає Позивач, вказаний лист було отримано Відповідачем 26 червня 2012, таким чином, строк сплати штрафу настав 27 серпня 2012 року.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу

Судом встановлено, що відповідач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання частково недійсним рішення від 13.06.2012 № 355-р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2014 у справі № 5011-72/11560-2012 позов ТОВ «Олісма» про визнання частково недійсним Рішення Комітету задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014 у вправі №5011-72/11560-2012 залишено без задоволення апеляційну скаргу Комітету та залишено без змін рішення місцевого господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.08.2014 у справі №5011-72/11560-2012 задоволено частково касаційну скаргу Комітету, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014 та рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2014, справу № 5011-72/11560-2012 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Позивач зазначає, що пред'являючи зазначений позов до нього не надходила інформація про прийняття та призначення господарським судом міста Києва справи № 5011-72/11560-2012 до розгляду, а відтак, вважає що наявні всі достатні підстави для звернення до суду із даним позовом.

Таким чином, Позивач нарахував Відповідачу пеню в період з 08.04.2014 р. по 15.05.2014 р., з 12.06.2014 р. по 22.07.2014 р., та з 08.08.2014 р. по 17.08.2014 р., що становить 9 142 200, 00 грн.

Оскільки, як вже зазначалося, розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Позивач нарахував Відповідачу 6 772 000, 00 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2014 р. прийнято справу № 5011-72/11560-2012 та призначено до розгляду.

На підставі вищезазначеної обставини й зупинялося провадження у даній справі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 р. у справі № 5011-72/11560-2012 позов Малого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним рішення задоволено, визнано недійсним п. 1 рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 р. № 355-р.у справі № 242-26.13/149-11 в частині визнання узгодженою поведінки вчинення Малого підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю "Олісма" під час спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу І-IV кварталів 2011 року та в частині визнання вчинення Малим підприємством-товариством з обмеженою відповідальністю "Олісма" порушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів та п. 9 рішення яким на Відповідача накладено штраф в розмірі 6 772 000, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року рішення залишено без змін.

Крім цього, враховуючи положення Закону України «Про захист економічної конкуренції», зокрема ст. 60 Закону, оскарження рішень Антимонопольного комітету України до суду відбувається шляхом подання позову про визнання рішення Антимонопольного комітету України недійсним, а не про його скасування.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 р. у справі № 5011-72/11560-2012 на момент винесення рішення в даній справі про стягнення штрафу та пені за невиконання рішення Антимонопольного комітету України від 13.06.2012 р. № 355-р. у справі № 242-26.13/149-11, яке було підставою для накладення на відповідача штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є чинним.

Згідно із ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом м. Києва у справі № 5011-72/11560-2012 встановлено, що фанерна сировина для лущення, яку використовує товариство, є окремим видом необробленої деревини, який не є взаємозамінним з іншими видами необробленої деревини (технологічною сировиною та балансами). Інші види необробленої деревини МП ТОВ «Олісма» в процесі здійснення своєї господарської діяльності не використовує і не закуповує відповідну сировину, а отже, не могло приймати участь у змові щодо їх закупівлі. Під час проведення спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу I-IV кварталів 2011 року, які відбувались 22 грудня 2010 року на ТБ «Українська спеціалізована лісова біржа» та 22 лютого 2011 року, 20 травня 2011 року, 02 вересня 2011 року на ТБ «Київська агропромислова біржа» МП ТОВ «Олісма» подавало заявки виключно на лоти фанерної сировини для лущення та не приймало участі у придбанні інших видів необробленої деревини, таких як технологічна сировина та баланс. У Рішенні Комітету № 355-р не надано доказів, що на ринку фансировини була відсутня конкуренція щодо закупівлі фанерної сировини для лущення. При цьому, частка фанерної сировини щодо усієї виставленої на торги необробленої деревини становила 11%. Обсяг купленої МП ТОВ «Олісма» фансировини становив 2,37% від загальної кількості фансировини, виставленої для продажу на спецаукціонах. Частка купленої МП ТОВ «Олісма» фансировини складає 0,27% від загальної кількості необробленої деревини, що була виставлена на продаж на спецаукціонах.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість посилань товариства

на наявність конкуренції на ринку фансировини для лущення та недослідження Комітетом впливу придбання незначної за кількістю частки на хід проведення спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу I-IV кварталів 2011 року; та її впливу на результати аукціонів. Внаслідок не розмежування ринку фанерної сировини для лущення з іншими ринками необробленої деревини, не визначення товарних меж ринку фансировини, Комітет дійшов помилкових висновків про можливість участі МП ТОВ «Олісма» у антиконкурентних узгоджених діях щодо закупівлі необробленої деревини, яка не використовується МП ТОВ «Олісма» у виробничій діяльності та на яку МП ТОВ «Олісма» не подавало заявок на придбання.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що Комітет у рішенні не визначив рівень конкуренції безпосередньо на ринку фанерної сировини для лущення під час проведення аукціонів та можливості МП ТОВ «Олісма» впливати на загальні результати спеціалізованих аукціонів з продажу необробленої деревини ресурсу I-IV кварталів 2011 року. До того ж, поведінка МП ТОВ «Олісма» на спеціалізованих аукціонах з продажу необробленої деревини ресурсу I-IV кварталів 2011 року, які відбувались 22 грудня 2010 року на ТБ «Українська спеціалізована лісова біржа» та 22 лютого 2011 року, 20 травня 2011 року, 02 вересня 2011 року на ТБ «Київська агропромислова біржа» була економічно обґрунтованою та зумовлена обєктивними причинами, а у Рішенні №355-р відсутні належні та допустимі докази узгодженості такої поведінки МП ТОВ «Олісма» з іншими субєктами господарювання та докази встановлення АМКУ відсутності інших обєктивних чинників, які могли вплинути на поведінку МП ТОВ «Олісма».

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Законом.

Згідно із ст. 30 Закону органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення про: визнання факту недобросовісної конкуренції; припинення недобросовісної конкуренції; офіційне спростування за рахунок порушника поширених ним неправдивих, неточних або неповних відомостей; накладання штрафів; закриття провадження у справі.

За приписами ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Згідно із ст. 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Враховуючи те, що Позивачем документально не доведено факт порушення Відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а рішення Комітету про накладення на відповідача штрафу в цій частині визнано недійсним, суд дійшо висновку про те, що у Позивача відсутній обов'язок зі сплату штрафу, а тому і підстав для нарахування пені за його несплату у позивача немає.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на Позивача

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Антимонопольному комітету України у задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 21 квітня 2016 року.

Суддя Гудзенко Я.О.