ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 квітня 2016 року Справа № 908/4499/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяЯценко О.В.,
суддіБакуліна С.В., Коробенко Г.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Український транспортно-логістичний центр"
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року
у справі№ 908/4499/15
Господарського судуДонецької області
за позовомДержавного підприємства "Український транспортно-логістичний центр"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "УкрРосвугілля"
простягнення суми 20 520, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Державного підприємства "Український транспортно-логістичний центр" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року у справі № 908/4499/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, передбачено, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діє з 01.09.2015 року) ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За приписами пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З поданої касаційної скарги та доданих до неї документів вбачається, що в якості доказів сплати судового збору додано платіжне доручення № 3682 від 18.03.2016 року про сплату судового збору в сумі 1 461, 60 грн., тобто в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

Враховуючи вищевикладене платіжне доручення № 3682 від 18.03.2016 року, яким сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 461, 60 грн., не може вважатись належним доказом сплати судового збору в розмірі встановленому Законом.

Відповідно до п. 4 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

За таких обставин, Вищий господарський суд України не може прийняти вказану касаційну скаргу до провадження і вона підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Український транспортно-логістичний центр" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року у справі № 908/4499/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіС.В. Бакуліна

Г.П. Коробенко