КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ 911/3553/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Бобітко І.М. - Голова парафіяльної ради, Миколаєнко Є.В. - представник за дов. №1 від 01.07.2015 року;

від відповідача: Гулевич В.Г. - представник за дов. №70 від 11.04.2016 року;

від третьої особи 1: Саулко В.В. - посв. №24 від 17.11.2015 року, Більченко О.П. - представник за дов. №07-18-112 від 15.04.2016 року;

від третьої особи 2: не з'явився,

розглядаючи апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015 року,

у справі № 911/3553/15 (суддя - Карпечкін Т.П.)

за позовом: Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області

до: Публічного акціонерного товариства "Київобленерго"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача: Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Релігійна громада парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області (далі - третя особа 1) та , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області (далі - третя особа 2) про зобов'язання відповідача демонтувати та перенести на безпечну відстань за межі земельної ділянки, що належать на праві постійного користування Релігійній громаді парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області, яка знаходиться за адресою Київська область, м.Переяслав-Хмельницький, вул. Поліська 1/1-а, розташовану на цій ділянці повітряну лінію електропередач ПЛ-10 Л-7 "Гайшин".

Позовні вимоги мотивовані тим, що опора ПЛ-10 кВ, яка належить відповідачу, знаходиться на ділянці незаконно, чим грубо порушує права позивача та обмежує можливість користування земельною ділянкою, оскільки позивач не має можливості в повному обсязі користуватися земельною ділянкою за призначенням, в тому числі не може здійснити поліпшення території (встановлення релігійних культових споруд) для проведення релігійних обрядів, здійснення таїнств та церемоній, а також розміщення (перебування) прихожан Храму на релігійні свята та церковні події, що також порушує права прихожан (Релігійної громади міста) на свободу віросповідання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.02.2016 року у справі № 910/1307/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Бориспільської районної ради Бориспільське районне "Бюро технічної інвентаризації" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник вказав, що опора ПЛ-10 кВ встановлена без погоджувальних документів, також відсутні будь-які документи, що підтверджують законне знаходження опори на земельній ділянці, що належить позивачу. Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які обтяження, щодо відповідної земельної ділянки.

Крім того, скаржник зазначив, що перебування опори ПЛ-10 кВ на земельній ділянці позивача порушує "Санітарні норми і правила захисту населення від впливу електричного поля, що створюють пристрої електропередачі змінного струму промислової частоти" затверджені Наказом МОЗ України N 239 від 01.08.1996 року, що може здійснювати шкідливий вплив на людину, з негативними наслідками для здоров'я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015 року. Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2016 року апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Сулім В.В., судді Гончаров С.А., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року прийнято апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015р. у справі №911/3553/15 до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 19.04.2016 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015 року по справі №911/3553/15 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи 1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 24.12.2012 року Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування Українській Православній Церкві Свято-Воскресінської парафії Київського патріархату для будівництва Храму Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого.

26.02.2013 року позивачем було отримано завдання на проектування № К-00-13-0396-ТЗ щодо винесення ділянки ЛЕП-10 кВ л-7 "Гайшин" з території храму.

30.04.2013 року Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради присвоєно нову поштову адресу вищенаведеній земельній ділянці Свято-Воскресінської парафії УПЦ Київського патріархату.

04.06.2013 року Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради затверджено проект землеустрою та надано у постійне користування Українській Православній Церкві Свято-Воскресінської парафії Київського патріархату, а саме: Храму Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого земельну ділянку за кадастровим номером :01:092:0358 площею 0,1500 га, розташовану в межах м. Переяслав-Хмельницький, по вул. Поліській,1/1-а.

29.08.2013 року Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради надано вказівку ПАТ "Київобленерго" щодо перенесення власними силами та за власний рахунок лінії електропередач (повітряної) потужністю 10 КВт з території земельної ділянки за адресою м. Переяслав-Хмельницький, вул. Поліська, 1/1-а, наданої у постійне користування Українській Православній Церкві Свято-Воскресінської парафії Київського патріархату.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:092:0358 площею 0,1500 га (надалі - земельна ділянка) є Переяслав-Хмельницька міська рада, а правокористувачем цієї земельної ділянки є Релігійна громада парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області.

12.09.2013 року Головою парафіяльної ради Релігійної громади, Настоятелем Свято-Воскресінської парафії УПЦ КП Бобітко Іваном Михайловичем (Протоієрей Іоан Бобітко) направлено заяву начальнику Переяслав-Хмельницького РП ПАТ "Київобленерго" (надалі - ПАТ "Київобленерго") Богушу П.П., щодо перенесення лінії електропередач (повітряна) потужністю 10 КВт, заяву отримано відповідачем 12.09.2013 року (а.с. 19). Однак, вказана заява була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

19.04.2014 року позивачем було повторно направлено відповідачу заяву щодо перенесення лінії електропередач (повітряна) потужністю 10 КВт, заяву отримано відповідачем 18.04.2014 року (а.с. 20).

Відповідачем в свою чергу 28.10.2014 року було підготовлено та надано позивачу технічне рішення № К-00-13-0396-Т3 про погодження проектної документації. Відповідно до рішення проектна документація ЕП-01-2014 винесення ділянки ЛЕП-10 кВ л-7 "Гайшин" повернута на доопрацювання.

25.11.2014 року відповідачем було позивачу підготовлено та надано технічне рішення № К-00-13-0396-Т3 про повторне погодження проектної документації, яким проектна документація погоджена без зауважень.

Тобто, усі документи та дозволи щодо винесення ПЛ у позивача є, і як правильно встановлено судом першої інстанції з огляду на норму ст. 18 Закону України "Про електроенергетику" фінансування перенесення повітряних електричних мереж та інших об'єктів електроенергетики покладається на замовника будівництва, тобто на позивача.

Згідно ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Щодо твердження скаржника на відсутність зареєстрованих відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки, слід зазначити, що ведення державного земельного кадастру затверджено Постановою КМ № 1051 від 17.10.2012 року, тобто вже після будівництва відповідачем лінії електропередач. Внесення відомостей про обтяження чи перенесення даних про обтяження з минулих баз не залежить від відповідача і свідчить про недоліки в реєстраційних даних, які не відміняють фактичної наявності охоронних зон.

Так, Управлінням Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області на виконання вимог суду першої інстанції були надані пояснення від 22.10.2015 року № 9-1014-0.3-3188/2-15, з яких вбачається, що проект землеустрою на спірну земельну ділянку розроблявся ТОВ "Гео-Сервіс Україна", який і несе відповідальність за достовірність та повноту проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За приписами ст. 96 Земельного кодексу України закріплені обов'язки землекористувачів, зокрема, у п. "е" ч. 1 статті зазначається, що землекористувачі зобов'язані дотримуватись правил добросусідства та обмежень пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно з ч. 4 ст. 111 Земельного кодексу України обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, кадастрових планах земельних ділянок, іншій документації із землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Приписами ст. 25 Закону України "Про землі енергетики і правовий режим спеціальних зони енергетичних об'єктів" власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах.

Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об'єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об'єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою.

Особи, на користь яких встановлені обмеження щодо використання земель у межах охоронних та інших зон об'єктів енергетики повинні вимагати від власників і користувачів земельних ділянок дотримання таких обмежень та обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, лінія електромереж ПЛ-10 кВ Л-7 "Гайшин" побудована та введена в експлуатацію у 1967 році. Відгалуження від ЛР-16 до ТП-663 та ТП-360 (ділянка ПЛ-10 кВ, що проходить по території земельної ділянки) побудована та введена в експлуатацію в 1992 році при забудові мікрорайону "Поліський" по Чорнобильській програмі. З 1992 року зазначена повітряна лінія належить відповідачу та є складовою частиною єдиної інженерної інфраструктури, що забезпечує якісне та безперебійне постачання електроенергії споживачам м. Переяслав-Хмельницький.

Згідно зі ст. 76 Земельного кодексу України, землями енергетичної системи визнаються землі надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувався. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони.

Стаття 112 Земельного кодексу України встановлює, що охоронні зони створюються: уздовж ліній зв'язку електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України .

Відповідно до ст. 114 Земельного кодексу України санітарно-захисні зони створюються навколо об'єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об'єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об'єктів, об'єктів соціальної інфраструктури та інших об'єктів, пов'язаних з постійним перебуванням людей.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про електроенергетику", в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Згідно ст. 30 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики мають право самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням установлених обмежень та обтяжень. Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики зобов'язані здійснювати господарську та інші види діяльності на зазначених земельних ділянках з дотриманням вимог цього Закону.

Фізичні та юридичні особи, які отримали дозвіл на проведення робіт на земельних ділянках, розташованих у спеціальних зонах об'єктів енергетики, зобов'язані виконувати їх з дотриманням умов, які забезпечують збереження зазначених об'єктів, та дотриманням правового режиму цих земель ( ст. 33 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів».

Таким чином, позивач поряд з дотриманням обмежно у вигляді охоронних зон повинен дотримуватися вимог щодо санітарних зон встановлених законодавцем.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що перебування опори ПЛ-10 кВ на земельній ділянці позивача порушує "Санітарні норми і правила захисту населення від впливу електричного поля, що створюють пристрої електропередачі змінного струму промислової частоти" затверджені Наказом МОЗ України N 239 від 01.08.1996 року.

Відповідно до ч.2 п.4 Правил охорони електричних мереж, затвердженими постановою КМУ від 04.03.1997 року № 209, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника про необхідність отримання відповідачем земельної ділянки для будівництва лінії електропередач.

Згідно з п. 5 вищезазначених Правил, охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстані 10 метрів для повітряних ліній напругою до 20 кВ.

Пунктом 7 Правил передбачено прокладання просік уздовж повітряних ліній електропередач. Розчищення просік здійснюють енергопідприємства, у віданні яких перебувають повітряні лінії електропередачі, а разі взаємної домовленості підприємства, організації, приватні особи, у власності чи користуванні яких знаходяться лісові масиви, парки, заповідники, сади та інші багаторічні насадження, згідно з порядком, визначеним енергопідприємством. У разі самочинної посадки підприємствами або приватними особами дерев й інших багаторічних насаджень в охоронній зоні електричних мереж, роботи з приведення належного стану просік виконуються за рахунок цих підприємств і осіб.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" в охоронних зонах кабельних ліній електропередачі власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним і юридичним особам забороняється: саджати дерева та кущі, зводити будинки, споруди будь-якого призначення.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, діючим законодавством передбачено уздовж електролінії, яка проходить через земельну ділянку, якою користується позивач, охоронна зона, в межах якої власник зобов'язаний використовувати її з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони еклектичних мереж.

Крім того, позивач набув прав на земельну ділянку, на якій фактично були обмеження, передбачені чинним законодавством (про що позивач міг і повинен був знати), а тому порушення його прав у даному випадку немає (аналогічну позицію містить Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Рішенні Колегії суддів судової палати у цивільних справах від 14.03.2012 року).

З огляду на викладене та враховуючи, що лінія електропередач, яка законно побудована в свій час, на момент набуття позивачем права на земельну ділянку, така лінія проходила над відповідною земельною ділянкою (що встановлює для землекористувача певні особливості та обмеження в користуванні) і позивачу погоджено проект винесення лінії електропередач за межі земельної ділянки, що має відбуватись за рахунок саме позивача, судом не встановлено винних дій відповідача, які призвели до порушення прав позивача, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015 року у справі №911/3553/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Рівноапостольного князя Володимира Великого Переяслав-Хмельницької єпархії Української православної церкви Київського патріархату м. Переяслав-Хмельницький Київської області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2015 року у справі №911/3553/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3553/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

О.М. Гаврилюк