номер провадження справи 5/12/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 Справа № 908/474/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Промислове підприємство Металургспецремонт (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Правди, 45)

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення 31 804,58 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2 від 10.02.2016

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

18.02.2016 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Промислове підприємство Металургспецремонт до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення 325 279,86 грн.

Ухвалою суду від 18.02.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/474/16, справі присвоєно номер провадження 5/12/16, розгляд якої призначено на 21.03.2016. Ухвалою суду від 21.03.2016 № 908/474/16 розгляд справи відкладався на 18.04.2016. У судовому засіданні 18.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

У судовому засіданні 18.04.2016 представник позивача надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 14.04.2016 за вих. №14/04-1, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 26 923,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 667,82 грн., 3% річних у розмірі 2 212,94 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказану заяву судом прийнято до розгляду, оскільки вона відповідає статті 22 ГПК України.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з рахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Суду надано наступні пояснення: 12.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургспецремонт» було укладено договір підряду №286 (далі договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання по виконанню наступних робіт: поточний ремонт електроплавильних феросплавних печей цеху № 4. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, в той час, як відповідач здійснив оплату виконаних робіт з порушенням строків, передбачених розділом 4 цього договору, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 26 923,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 667,82 грн., 3% річних у розмірі 2 212,94 грн. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання 18.04.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався. В матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та втрат від інфляції, оскільки з боку позивача також мали місце порушення умов договору, зокрема: відповідач не отримав від позивача оригіналів рахунків на оплату. В частині стягнення суми основного боргу просить суд провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металургспецремонт» (далі - підрядник) було укладено договір підряду № 286 (далі договір з усіма змінами, додатками та доповненнями), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання по виконанню наступних робіт: поточний ремонт електроплавильних феросплавних печей цеху № 4 10 одиниць: поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 36 цеху № 4 (інв. № 4232210); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 32 цеху № 4 (інв. № 4232022); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 38 цеху № 4 (інв. № 4233819); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 36 цеху № 4 (інв. № 4232210); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 32 цеху № 4 (інв. № 4232022); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 38 цеху № 4 (інв. № 4233819); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 36 цеху № 4 (інв. № 4232210); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 32 цеху № 4 (інв. № 4232022); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 38 цеху № 4 (інв. № 4233819); поточний ремонт електроплавильної феросплавної печі № 36 цеху № 4 (інв. № 4232210);

Обсяги робіт, вартість устаткування визначаються згідно фактичним витратами, відомостям обсягів робіт і локальним кошторисам з розрахунком договірної ціни (Додаток № 1 (1), 1 (2), 1 (3), 1 (4), 1 (5), Додаток № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5), підписаними сторонами.

Роботи виконуються власними силами підрядника, без залучення організації в субпідряд.

Відповідно до п. 2.1. договору вартість робіт за даною угодою складає 2 257 962,00 грн. з ПДВ, у т.ч ПДВ 376 327, 00 грн., а саме вартість робіт за даною угодою розподіляється: електроплавильної феросплавної печі № 36 (5 діб) цеху № 4 247 042,80 грн., електроплавильної феросплавної печі № 32 (5 діб) цеху № 4 210 916,80 грн., електроплавильної феросплавної печі № 38 (5 діб) цеху № 4 209 049,60 грн., електроплавильної феросплавної печі № 36 (5 діб) цеху № 4 247 042,80 грн., електроплавильної феросплавної печі № 32 (5 діб) цеху № 4 210 916,80 грн., електроплавильної феросплавної печі № 38 (5 діб) цеху № 4 209 049,60 грн., електроплавильної феросплавної печі № 36 (5діб) цеху № 4 247 042, 80 грн., електроплавильної феросплавної печі № 32 (8 діб) цеху № 4 217 615, 20 грн., електроплавильної феросплавної печі № 38 (5 діб) цеху № 4 209 049, 60 грн., електроплавильної феросплавної печі № 36 (8 діб) цеху № 4 250 236,00 грн.

Договірна ціна згідно локальним кошторисом, є твердою і перегляду у бік підвищення не підлягає протягом всього терміну дії договору (Додаток № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5).

Весь пакет документів виконується підрядником в ліцензійному програмному комплексі «СМЕТА ХХІ» і надається замовнику, як на паперовому, так і на електронних носіях (у т.ч.: розрахунок договірної ціни, локальний кошторис, відомість ресурсів, ремонтна відомість, відомість обємів робіт, графік виконання робіт, акти: КБ-2В, КБ 3.)

Згідно із п. 3.1. договору термін виконання робіт встановлюється: березень 2015 грудень 2015 згідно графіку робіт, що є невідємною частиною договору (Додаток № 2).

Пунктом 4.1. договору передбачено., що оплата за роботи здійснюється за фактом виконання робіт, на підставі підписаного сторонами Акту приймання виконаних робіт (готується підрядником згідно Додатка № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5) за умови виконання п. 5.2.15, 5.2.16., та за умови надання оригіналу «Гарантії виконання» (розділ № 9) цього договору, шляхом:

- відстрочення платежу 60 календарних днів з дня надходження рахунку-фактури від підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами Акту приймання виконаних робіт;

- оформлення замовником на адресу підрядника гарантованого платежу «з датою виконання у майбутньому».

Гарантований платіж «з датою виконання у майбутньому» (далі - ГП) фінансовий інструмент ПАТ КБ «Приватбанк», який гарантує одержувачу оплату коштів від платника в зазначену у гарантованому платежу дату.

Дата відправки ГП дата створення і підписання ЕЦП (електронний цифровий підпис) гарантованого платежу в Інтернет-банку Приват-24.

Дата виконання ГП дата зарахування безготівкових коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний в розділі «Адреси та реквізити сторін» цього договору.

Гарантійний лист електронний документ, що формується одночасно з гарантованим платежем, який містить в собі гарантійний лист від імені ПАТ КБ «Приватбанк», що гарантує обовязкове зарахування грошових коштів на зазначену в гарантованому платежу дату.

Умови оплати, із вищевказаних визначає замовник.

Термін оплати збільшується на термін прострочення надання оригіналу «Гарантії виконання».

Замовник відправляє ГП на адресу підрядника.

Дата відправки ГП на 7-й календарний день після підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт.

Дата виконання ГП через 38 календарних дня, від дати відправки ГП.

Форма платежу на вибір замовника.

Відповідно до п. 5.2.15.1. підрядник зобовязаний надати протягом 5 днів від дати закінчення робіт: оригінали акту виконаних робіт, рахунку-фактури, оформлених відповідно до вимог п. 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88 зі змінами і доповненнями.

Пунктами 5.4.3., 5.4.4. договору передбачено, що замовник зобовязаний прийняти від підрядника виконану роботу згідно розділу 9, 10 цього договору; сплатити виконані роботи у порядку, та у терміни, вказані в розділі 4 цього договору.

Згідно із п. 101. договору вказані роботи здаються по Акту здачі-приймання виконаних робіт, згідно локальним кошторисам, ТМЦ, які були використані при ремонті обєктів відповідно до цього договору і вказаним в п. 1.1. цього договору, з доповненням всього пакету документів (виконаного підрядником, згідно п. 2..1 цього договору) як на паперовому, так і на електронному носіях. Підрядник надає змовнику 4 екземпляра підписаних (з його боку) актів здачі-приймання виконаних робіт. Протягом 5 робочих днів з моменту надання Акту здачі-приймання виконаних робіт підписує головний інженер ПАТ «ЗФЗ» на підставі довіреності. Замовник після підписання Актів направляє два екземпляри на адресу підрядника. За наявності недоробок (недоліків) у виконаній роботі замовник протягом 5 робочих днів з моменту надання Акту здачі-приймання виконаних робіт направляє підряднику перелік недоробок (недоліків) з вказівкою термінів їх усунення з оформленням відповідного акту. Акт здачі-приймання, у даному випадку, оформляється і прямує замовником підряднику протягом 5 робочих днів після усунення недоробок (недоліків). Оплата виконаних робіт, передбачена розділом 4 цього договору, здійснюється замовником після усунення всіх недоліків (недоробок).

Відповідно до п. 12.8. договору у разі невиконання замовником (або) неналежного, невчасного виконання зобовязань вказаних у розділі 4 цього договору замовник платить підряднику пеню у розмірі 0,1% від суми неоплачених робіт за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування за цим договором.

21.04.2015 між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої п. 3.1. договору було викладено в наступній редакції: «3.1. Термін виконання робіт встановлюється: березень 2015 грудень 2015 згідно графіку робіт, що є невідємною частиною договору (Додаток № 2 (а))» (І т. а.с. 23-24).

02.06.2015 між сторонами було підписано додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до якої п. 3.1. договору викладено в наступній редакції: « 3.1. Термін виконання робіт встановлюється: березень 2015 грудень 2015 згідно графіку робіт, що є невідємною частиною договору (Додаток № 2), Додаток № 2 (а) втратив діючу силу, а додаток № 2 вважається відповідним до діючого договору (І т. а.с. 25, 26).

Підрядником (позивач) виконані роботи, а замовником (відповідач) прийняти роботи на загальну суму 1 069 544,40 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами Актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних робіт, та виставленими рахунками, які містяться в матеріалах справи (І т. а.с. 37 - 116).

Відповідач оплатив вартість виконаних робіт з порушенням строків, передбачених розділом 4 договору.

Позивач направив на адресу відповідача претензію щодо неналежного виконання господарського зобовязання № 18/01-1 від 18.01.2016 на загальну суму 306 737, 34 грн. (І т. а.с. 127-128). Відповіді позивач не отримав.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 26 923,82 грн., втрати від інфляції у розмірі 2 667,82 грн. та 3 % річних у розмірі 2 212,94 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання щодо оплати виконаних робіт з порушення строків, передбачених розділом 4 цього договору.

Відповідно до п. 12.8. договору у разі невиконання замовником (або) неналежного, невчасного виконання зобовязань вказаних у розділі 4 цього договору замовник платить підряднику пеню у розмірі 0,1% від суми неоплачених робіт за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування за цим договором.

Згідно з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно із розрахунком позивача відвідачу нарахована пеня у розмірі 26 923,82 грн.

У пункті 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд приходить до висновку про необхідність здійснити власний перерахунок пені, оскільки в розрахунок позивача включено 1 день фактичної оплати суми заборгованості.

Згідно із розрахунком суду, здійсненим за допомогою компютерної програми «Законодавство» стягненню підлягає пеня у розмірі 26 852,40 грн., з відмовою у стягненні 71,42 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме лише прийняття господарським судом про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано у встановленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань та 3% річних.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобовязання.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із розрахунком позивача відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 2 212,94 грн. та втрати від інфляції у розмірі 2 667,82 грн.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних та втрат від інфляції. Розрахунок втрат від інфляції є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та втрати від інфляції у розмірі 2 667,82 грн. підлягають стягненню в повному обсязі.

Щодо розрахунку 3 % річних, суд зазначає, що у розрахунок включено 1 день фактичної оплати у звязку з чим судом здійснено власний перерахунок 3 % річних за допомогою компютерної програми «Законодавство». Згідно із розрахунком суду стягненню підлягають 3 % річних у розмірі 2 207,07 грн., з відмовою у стягненні 5,87 грн.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

Заперечення відповідача щодо ненадання оригіналів рахунків на оплату до уваги суду не приймаються, оскільки п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку № 88 від 24.05.1995 (далі Положення) визначено обовязкові реквізити, які повинні мати первинні документи (найменування підприємства, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг операції тощо). Відповідно до п. 2.1. вказаного Положення та закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції. Акти приймання виконаних робіт дійсно фіксують та підтверджують зміст господарських операцій, мають всі обовязкові реквізити і беззаперечно відносяться до складу первинних документів. Тоді як рахунок (рахунок-фактура) документ, який носить інформаційний характер і не є первинним документом. Відповідно до листів Міністерства фінансів України від 27.11.2006 № 31-34000-20-23/25136, від 09.07.2007 № 31-34000-20/23-4579/4800 за своїм призначенням рахунок-фактура не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунку не належить до типових форм, що затверджується Держкомстатом. Крім того, відповідачем сплачено суму основного боргу у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Контррозрахунку суми пені, 3 % річних та втрат від інфляції суду не надано.

Щодо клопотання відповідача про припинення провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку із відсутністю предмету спору, суд зазначає, що з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 14.04.2016 за вих. №14/04-1, стягнення суми основного боргу не є предметом розгляду цієї справи. В звязку з чим в задоволенні клопотання відмовлено.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відносяться на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургспецремонт» (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Правди, 45, , р/р № 1001 в ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Запоріжжя, МФО 313399, р/р № 0524 в АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжя, МФО 313979) пеню у розмірі 26 852 (двадцять шість тисяч вісімсот пятдесят дві) грн. 40 коп., втрати від інфляції у розмірі 2 667 (дві тисячі шістсот шістдесят сім) грн. 82 коп., 3 % у розмірі 2 207 (дві тисячі двісті сім) грн. 07 коп., судовий збір у розмірі 1 374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 65 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 25.04.2016.