ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. Справа № 909/280/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б. П. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства " Автотранспортне підприємство - 0928" , вул. Максимовича, 11, м. Івано-Франківськ, 76007

до відповідача: Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, вул. Незалежності,7 , м. Івано-Франківськ, 76018

про: визнання недійсними односторонніх правочинів :

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди №39 від 09.07.2015 року до ОСОБА_1 №73/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №77/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №78/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/14 від 24.04.2014 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №76/14 від 24.04.2014 р.;

ВСТАНОВИВ: до господарського суду Івано-Франківської області подано позов Приватного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство-0928" до Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними односторонніх правочинів :

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди №39 від 09.07.2015 року до ОСОБА_1 №73/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №77/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №78/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/14 від 24.04.2014 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №76/14 від 24.04.2014 р.

В обґрунтування поданої позовної заяви, позивач вказує на порушення відповідачем умов вищезазначених договорів щодо припинення їх дії.

Стверджує, що обставини наведені в листах повідомленнях про розірвання ОСОБА_1, не відповідають дійсним обставинам, умови Додаткових угод, позивачем виконані в повному обсязі до 30.08.2015року, про що повідомлено відповідача, жодних заперечень чи зауважень, щодо виконання в відповідача не було, і лише по спливу 6 календарних місяців, позивачем направлено повідомлення про не виконання відповідачем взятих на себе зобовязань.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову ( вх. №2869/16 від 29.03.2016 р.), шляхом заборони Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з проведенням конкурсу на визначення виконавців з вивезення твердих побутових відходів та проведення конкурсу на вивезення твердих побутових відходів на території м. Івано-Франківська.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідачем , всупереч усім вимогам законодавства розірвані ОСОБА_1 на надання послуг з вивезення побутових відходів та подано Оголошення про проведення конкурсу на визначення виконавців з вивезення твердих побутових відходів ( кінцевий строк подання конкурсних пропозицій: 12:00 , 26 квітня 2016 року) , яке опубліковане у газеті "Західний кур'єр" від 24.03. 2016 р. №12. У зв'язку з проведенням даного конкурсу до вирішення спору по суті може зробити неможливим або значно утруднити відновлення прав позивача в разі задоволення позову, а також призвести до порушення прав інших осіб, які беруть участь у конкурсі.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6 результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги та заяву про забезпечення позову заперечує, мотивуючи їх безпідставністю та необґрунтованістю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вказує на порушення позивачем взятих на себе зобов'язань передбачених 2.2.13 ОСОБА_1 на надання послуг з вивезення побутових відходів від 23.03.2012 р. ( зі змінами, внесеними додатковими угодами №18 від 07.05.2015 р., №39 від 09.07.2015 р.), а саме щодо приведення усіх контейнерів та контейнерних майданчиків до належних санітарних норм, контейнери не обладнані кришками, що підтверджується актами обстеження від 17.02.2016 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.

23 березня 2012 р. між Департаментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яке рішенням сесії міської ради від 22.12.2014р. №42-2 перейменовано на Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради ( відповідач по справі), замовник по договору) та Приватним акціонерним товариством "Автотранспортне підприємство-0928" (позивач по справі, виконавець по договору) відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на визначення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів №04 від 16.03.2012р. укладено ряд договорів на надання послуг з вивезення побутових відходів, а саме:

- Договір №73/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №9 та частині території ЖЕО №6 м. Івано-Франківська;

- Договір №75/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №7 м. Івано-Франківська ;

- Договір №77/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №3, м. Івано-Франківська ;

- Договір №78/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №1 м. Івано-Франківська ;

08.05.2013р. між даними сторонами відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на визначення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів №03 від 24 квітня 2013 р. та протоколу №4 від 08.05.2013 р. укладено договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на території колишнього ЖЕО №8 та частині території колишнього ЖЕО №6 м. Івано-Франківська.

24 квітня 2014 р. відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на вивезення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів №02 від 14.04.2014 р. між сторонами укладено ОСОБА_1 на надання послуг з вивезення побутових відходів, а саме:

- Договір №75/14 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №4 м. Івано-Франківськ ;

- Договір №76/14 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території колишнього ЖЕО №8 та частині території колишнього ЖЕО №6 м. Івано-Франківська.

07 травня 2015р. до вищезазначених ОСОБА_1 укладено Додаткові угоди, а саме:

№14 до ОСОБА_1 №75/12 від 23.03.2012р., №15 до ОСОБА_1 №75/14 від 24.04.2014р., №16 до ОСОБА_1 №77/12 від 23.03.2012р., №17 до ОСОБА_1 №76/14 від 24.04.2014р., №18 до ОСОБА_1 №73/12 від 23.03.2012р., №19 до ОСОБА_1 №78/12 від 23.03.2012р., про внесення змін та доповнення.

Зокрема, вищезазначеними Додатковими угодами доповнено пункт 2.4. розділу 2 ОСОБА_1 «Виконавець зобовязується» підпунктом 2.4.13. у наступній редакції: « 2.4.13. Впродовж півторамісячного терміну з дня підписання даної додаткової угоди:

- привести усі контейнери та контейнерні майданчики до належних санітарних норм, в тому числі обладнати контейнери кришками;

- закупити за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів;

- погасити заборгованість перед КП «Полігоном ТПВ».

та доповнено пункт 7.3. розділу 7 ОСОБА_1 « Дія договору припиняється у разі коли:» підпунктом 7.3.4. у наступній редакції :

"73.4. Виконавцем не виконано умови передбачені п. 2.4.13. цього ОСОБА_1 замовник припиняє дію ОСОБА_1 в односторонньому порядку, шляхом направлення (вручення) письмового повідомлення виконавцю. В цьому випадку даний Договір вважається розірваним в односторонньому порядку через 7 календарних днів з часу відправлення повідомлення або на наступний день після вручення.»

09 липня 2015р. до вищезазначених ОСОБА_1 укладено нові Додаткові угоди , а саме: №39 до ОСОБА_1 №73/12 від 23.03.2012р., №40 до ОСОБА_1 №75/12 від 23.03.2012р., №41 до ОСОБА_1 №77/12 від 23.03.2012р., №42 до ОСОБА_1 №78/12 від 23.03.2012р., №43 до ОСОБА_1 №75/14 від 24.04.2014р., №44 до ОСОБА_1 №76/14 від 24.04.2014р. наступного змісту: « 2.4.13. До 30.08.2015 року : - привести усі контейнери та контейнерні майданчики до належних санітарних норм, в тому числі обладнати контейнери кришками; - закупити за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів; - погасити заборгованість перед КП «Полігоном ТПВ».

Листом від 16.03.2016р. ПрАТ «Автотранспортне підприємство-0928» повідомив Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою про розірвання вищевказаних договорів в односторонньому порядку, у звязку з тим, що станом на 14.03.2016р. позивачем не виконано в повному обсязі зобовязань згідно Додаткових угод, зокрема контейнери та контейнерні майданчики не приведені до належних санітарних норм, контейнери не обладнані кришками, з посиланням на комісійні акти обстеження від 17.02.2016р.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як зазначено в п.2.1 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013р., вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочиінів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

За своїм правовим характером вказаний Договір на надання послуг з вивезення побутових відходів, являється договором про надання послуг, а тому відносини за ним регулюються, зокрема, главою 63 ЦК України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Пунктом 7.3.4. ОСОБА_1 сторони обумовили, що замовник припиняє дію договору в односторонньому порядку, у разі невиконання виконавцем умов передбачених п. 2.4.13. цього ОСОБА_1 , шляхом направлення (вручення) письмового повідомлення виконавцю. В цьому випадку даний Договір вважається розірваним, в односторонньому порядку через 7 календарних днів з часу відправлення повідомлення або на наступний день після вручення.

Крім цього, згідно з п.7.3 ОСОБА_1 підставою для його одностороннього розірвання є невиконання або неналежне виконання іншою стороною умов цього ОСОБА_1.

Як підтверджується матеріалами справи Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство-0928», станом на 30.08.2015 р., виконано всі умови згідно вищевказаних додаткових угод, а саме:

- всі контейнери та контейнерні майданчики приведено до належних санітарних норм, в тому числі і обладнано контейнери кришками;

- закуплено за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів;

- заборгованість перед КП «Полігоном ТПВ» погашено.

Дані обставини, підтверджуються відповідними бухгалтерськими документами та письмовими повідомленням , що долучені до матеріалів справи.

Зокрема, підтвердженням належного виконання позивачем відповідних умов Додаткових угод є Акти комісії, копії яких долучено до матеріалів справи позивачем, які підписані представниками відповідача та датовані: 31 серпня, 07, 15, 16 вересня 2015 року.

Разом з тим, Довідкою Комунального підприємства " Полігон ТПВ" №98 від 26.06.2015 р. за підписом директора КП " Полігон ТПВ" , підтверджується факт повного погашення позивачем заборгованості в сумі 256995,58 грн. станом на 26.06.2015 р.

Акти перевірки дотримання умов договору з вивезення побутових відходів від 17.02.2016 р. , на які посилається відповідач в обґрунтування невиконання позивачем зобов"язань згідно умов спірних ОСОБА_1 ( із змінами , внесеними додатковими угодами , суд вважає неналежними, оскільки зазначені Акти були складені пізніше (в термін понад 6 календарних місяців) , після Актів, якими судом встановлено факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань згідно ОСОБА_1 № № 77/12, 78/12, 75/12, 73/12 від 23.03.2012 р. та №№ 76/14, 75/14 від 24.04.2014 р. ( із змінами внесеними додатковими угодами від 07.05.2015 р. та 09.07.2015 р. ).

Системний аналіз наведеного вище свідчить про неправомірність розірвання відповідачем ОСОБА_1 № № 77/12, 78/12, 75/12, 73/12 від 23.03.2012 р. та №№ 76/14 , 75/14 від 24.04.2014 р. ( із змінами внесеними додатковими угодами від 07.05.2015 р. та 09.07.2015 р. ) в односторонньому порядку.

Приписами ст.33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили(ст.43 ГПК України).

Отже, з урахуванням приписів ст. 33, 43 ГПК України, позовні вимоги є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову, то зважаючи на зміст клопотання, надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для їх застосування, з огляду на таке:

Вимогами ст. 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

До предмета доказування в даному випадку входять: факти про наявність у боржника-відповідача майна (зокрема, грошових сум); ймовірність припущення, що майно (зокрема, грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися на момент виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, всупереч положенням статті 66 Господарського процесуального кодексу України, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, позивач не навів обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду, не підтвердив твердження заяви належними доказами, у зв'язку з чим, заява позивача про застосування заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає.

При вирішенні питання, який процесуальний документ має бути ухвалений за результатами розгляду клопотання про забезпечення позову у разі, коли таке клопотання розглядалося в тому судовому засіданні, в якому справу розглянуто по суті з прийняттям рішення у ній, судом враховано пункт 23 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009р. №01-08/530 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» де вказано, що у зазначеному випадку стислий зміст заяви (клопотання) про забезпечення позову, мотиви задоволення (повного чи часткового) або відхилення такої заяви та висновок з розглянутого питання можуть міститися в рішенні господарського суду, прийнятому по суті справи.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу заяви про вжиття заходів до забезпечення позову відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.204, 215, 651, 901, 907 Цивыльного кодексу України , ст. 33, 34, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства " Автотранспортне підприємство - 0928" до Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними односторонніх правочинів :

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди №39 від 09.07.2015 року до ОСОБА_1 №73/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №77/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №78/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/14 від 24.04.2014 р.;

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №76/14 від 24.04.2014 р..

1. Визнати недійсним односторонній правочин:

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди №39 від 09.07.2015 року до ОСОБА_1 №73/12 від 23.03.2012 р.;

2. Визнати недійсним односторонній правочин:

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/12 від 23.03.2012 р.;

3. Визнати недійсним односторонній правочин:

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №77/12 від 23.03.2012 р.;

4. Визнати недійсним односторонній правочин:

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №78/12 від 23.03.2012 р.;

5. Визнати недійсним односторонній правочин:

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/14 від 24.04.2014 р.;

6. Визнати недійсним односторонній правочин:

- щодо припинення дії ОСОБА_1 про надання послуг з вивезення побутових відходів №76/14 від 24.04.2014 р.

7. Стягнути з Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, вул. Незалежності,7 , м. Івано-Франківськ, 76018 ( ) на користь Приватного акціонерного товариства " Автотранспортне підприємство - 0928" , вул. Максимовича, 11, м. Івано-Франківськ, 76007, ( )

8 268,00 грн. ( вісім тисяч двісті шістдесят вісім гривень) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

8. В задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову ( вх. №2869/16 від 29.03.2016 р.), шляхом заборони Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з проведенням конкурсу на визначення виконавців з вивезення твердих побутових відходів та проведення конкурсу на вивезення твердих побутових відходів на території м. Івано-Франківська - відмовити.

Судові витрати за розгляд заяви про вжиття заходів до забезпечення позову покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.16

Суддя Гриняк Б. П.