КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ 911/5113/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

При секретарі Богатчук К.І.

від представників сторін :

від позивача - ОСОБА_2 паспорт;

ОСОБА_3 представник за довіреністю;

ОСОБА_4представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явились;

від третіх осіб 1 та 2 - ОСОБА_5представник за довіреністю,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016 (Ярема В.А.).

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Садівницького товариства "Автомобіліст-2"

2.Садівницького товариства "Росинка"

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.02.2016 по справі №911/5113/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016 прийнято до провадження з призначенням на 05.04.2016.

29 березня 2016 року представником третьої особи 1 подано відзив на апеляційну скаргу, який долучено судом до матеріалів справи.

04 квітня 2016 року представником апелянта подано додаткові пояснення по справі, а представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, які також долучено судом до матеріалів справи.

В судове засідання 05.04.2016 з'явився апелянт та його представники, а також представник третіх осіб 1 та 2.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 відкладено розгляд справи до 19.04.2016.

11 квітня 2016 року представником апелянта подано додаткові пояснення по справі.

Розпорядженням від 18.04.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з участю судді Ропій Л.М. у підготовці для підтримання кваліфікації.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 18.04.2016, в зв'язку з участю судді Ропій Л.М., який не є головуючим суддею, у підготовці для підтримання кваліфікації, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

В судове засідання 19.04.2016 з'явились представники позивача та третіх осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник третіх осіб в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в 1999 році між ОСОБА_2, як фізичною особою, та громадянами, учасниками ініціативної групи, укладено інвестиційні договори. Відповідно до яких кожен з інвесторів прийняв на себе зобовязання по інвестуванню власних і залучених грошових коштів у фінансування будівництва газопроводу від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2», а ОСОБА_2, як виконавець, взяла на себе обовязок за рахунок зазначених інвестицій забезпечити будівництво і введення в експлуатацію газопроводу від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2» з наступною передачею у власність інвесторам частки новозбудованого газопроводу в об'ємі інвестиційного внеску.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає що всі питання щодо фінансування, проектування, прокладення газопроводу, забезпечення будівництва та введення в експлуатацію газопроводу здійснювалось ініціативною групою на чолі з позивачем, в зв'язку з чим в ініціативної групи виникло право власності на зазначений газопровід від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2»,.

Так, на підтвердження зазначених обставин позивачем надано договір підряду №27 від 15.04.2002 укладений між ОСОБА_2 та КП «Спеціалізована пересувна колона №1» щодо газифікації садового товариства. Роботи за договором виконані в повному обсязі, що підтверджується копіями актів виконаних робіт до зазначеного договору.

Також, між ОСОБА_2 та ПП «Розлив» укладено Договір на виконання підрядних робіт по продувці траси газопроводу с. Круглик СТ «Автомобіліст-2». Роботи за договору виконані в повному обсязі.

Згідно з актом прийому закінченого будівництва обєкту систем газопостачання №38 від 14.07.2003, замовником прийнято закінчений об'єкт будівництва: газопровід середнього тиску ф40х3,7, протяжністю 825 м.п., ф20х3,0-183 м.п. з установкою засувок шарових ф40 5 шт, регулятор тиску РДГД 10-18 шт за адресою: АДРЕСА_1.

Після будівництва та введення в експлуатацію вказаного газопроводу між ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» та ОСОБА_2 укладено договір №360 від 21.11.2003 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 передала, а ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» прийняло вказаний газопровід для виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту.

Згідно з договором довірчого управління б/н від 13.07.2013 ініціативною групою - власником газопроводу передано в довірче управління позивачу майно, а саме газопровід від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2» в об'ємі його фактичного інвестування: 35% газопроводу ВД і газопроводу СД від ГРП до вул. 9 Садова і 100% газопроводу від вул. 9 Садова до СТ «Автомобіліст».

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає що ініціативна група набула право власності на новостворену річ (газопровод), в зв'язку з чим відповідач зобов'язаний укласти з позивачем, як замовником, договір на експлуатацію складових газорозподільної системи, а саме об'єкт газопостачання, що перебуває у власності замовника:

- 100% газової труби 0 90 мм Е=1100 п.м. від вул. 9 Садова по переходу через річку Сіверка;

- 100% перехід через річку Сіверка;

- 100% газової труби d=63 мм L=100 п.м. від переходу через річку Сіверка до вул. 1 СТ "Автмоболіст-2";

- 100% вуличного газопроводу d=40 мм L=825 м.п. та d=20 мм L=183 м.п., засувки d=40 мм 5 шт. та регулятори РДГД - 10-18 шт.

Згідно зі ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про нафту і газ" регулювання відносин у нафтогазовій галузі має особливості, пов'язані з об'єктивними умовами функціонування галузі: постійним і безперервним збалансуванням видобутку, постачання і споживання газу, для забезпечення якого встановлюється єдине диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Єдиною газотранспортною системою України; наявністю Єдиної газотранспортної системи України для газопостачання споживачів; підвищеною вибухо- та пожежонебезпечністю газу, нафти та продуктів їх переробки і необхідністю у зв'язку з цим підтримання надійності та безпеки експлуатації об'єктів нафтогазової галузі.

Згідно з п. 1, 2 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

Власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов'язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Таким чином, за приписами вищезазначених норм закону право на укладання договору на експлуатацію складових газорозподільної системи належить лише власнику такого об'єкта газопостачання.

Статтями 316, 328, 331 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Доводи апелянта, що місцевим господарський судом не встановлено обставин справи, а лише прийнято до уваги рішення суддів, ухвалені в інших судових справах, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ.

Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2008 по справі №2-1276/2008, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14.11.2008 (справа №22ц-4100/2008р.) встановлено, що замовником газопроводу є ГО «СТ «Автомобіліст-2», в той час як ОСОБА_2, будучи членом зазначеної громадської організації займалась його газифікацією. Однак, звертаючись із відповідним позовом, не довела належними та допустимими доказами здійснення фінансування, проектування та прокладення газопроводу в с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області за власні кошти.

Зокрема, вищезазначеним рішенням встановлено, що право на розпорядження газопроводом має саме ГО СТ «Автомобіліст-2».

Також, рішенням апеляційного суду Київської області від 29.04.2011 по справі №22ц-3318/2011 встановлено, що рішення про замовлення проектної документації на будівництво газопроводу, укладання договору з підрядником на його будівництво та про фінансування витрат на проектування та будівництво газопроводу здійснювалось за рахунок членів ГО СТ «Автомобіліст-2» (рішення загальних зборів ГО СТ «Автомобіліст-2» 04.12.1999 року). Рішенням виконкому Віто - Поштової сільської ради від 28.01.2000 року №1-3 «Про надання дозволу на проведення проектних робіт на газифікацію ГО СТ «Автомобіліст-2» таке право надано саме товариству, а не приватним особам.

В проектуванні та будівництві газопроводу приймали дольову фінансову участь 200 (двісті) членів трьох садівницьких товариств, в тому числі і позивачі (але не виключно позивачі). Вони, поряд з іншими, були учасниками будівництва газопроводу, а не інвесторами.

В процесі проектування та будівництва гілки газопроводу від села Круглик - СТ «Росинка»- ГО СТ «Автомобіліст-2», взаємовідносини між учасниками будівництва здійснювались, як відносини між юридичними особами СТ «Росинка» та ГО СТ «Автомобіліст-2», а не групами приватних осіб. Жодна дозвільна та погоджувальна організації в процесі проектування та будівництва вказаного газопроводу не співпрацювали з приватними особами - позивачами у справі.

Зазначений факт також встановлено, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 27.01.2014, залишеним без змін апеляційним судом Київської області від 17.03.2014 по справі №22ц-780/1996/14, в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до ГО "СТ "Автомобіліст-2", ОСОБА_16, ПАТ "Київоблгаз", третя особа СТ "Росинка", про визнання договору №747 від 04.07.2013, укладеного між ГО "СТ "Автомобіліст-2" та Києво-Святошинською філією по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз"недійсним та визнання майнового права на газопровід відмовлено, в зв'язку з недоведеністю позивачами наявності майнових прав на відповідний газопровід.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що обставини, викладені в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 16.06.2015, якою залишено без змін рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 по справі №756/2986/15-ц, не спростовують встановлених рішеннями інших судів фактів щодо відсутності у ініціативної групи, в тому числі ОСОБА_2, права власності та розпорядження спірним об'єктом газопостачання.

З огляду на обставини, встановлені вищезазначеними рішеннями судів та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що твердження позивача щодо набуття права власності ініціативною групою на газопровід, в порядку ст. 331 Цивільного кодексу України, є передчасними та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та скасування рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 09.02.2016 по справі №911/5113/15 без змін.

Матеріали справи №911/5113/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець