ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа № 925/148/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1 за посадою (директор), відповідача - не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Девайс плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» про стягнення 331 335 грн. 79 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Девайс плюс» звернувся в господарський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору про постачання товару № 1 від 15.01.2016 року, 323 423 грн. основного боргу, 7 407 грн. 72 коп. пені, 505 грн. 07 коп. 3% річних, що разом складає 331 335 грн. 79 коп., та відшкодування судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

15.01.2016 року позивач - товариства з обмеженою відповідальністю «Девайс плюс»,як постачальник, і відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД», як покупець, уклали договір про постачання товару № 1 (далі Договір; а.с. 12-17). За умовами п.п. 1.1, 1.2 договору постачальник зобовязався поставляти у визначені сторонами строки другій стороні - покупцеві обладнання, а покупець зобовязався приймати зазначений товар і оплачувати його вартість у встановленому цим договором порядку. Асортимент, номенклатура, кількість ціна та характеристики товару визначається сторонами на підставі замовлення покупця та вказуються у відповідному рахунку № 1 від 14.01.2016 року.

Крім того, за умовами договору сторони, зокрема, погодили, що:

строк виконання за цим договором такий: постачання товару здійснюється протягом 7 (семи) календарних днів з дати підписання цього договору уповноваженими особами сторін та скріплення печатками (п.2.1 Договору);

загальна вартість товару за цим договором становить 411 176 грн. 94 коп. в т.ч. ПДВ 68 529 грн. 49 коп. і включає в себе вартість послуг, що повязані із доставкою товару на склад замовника, вартість товару зазначається в гривнях України та еквівалентні в доларах США (п.п. 3.1, 3.2 Договору);

замовник здійснює оплату на рахунок постачальника в розмірі 100 000 грн. з урахуванням ПДВ протягом 5 банківських днів з дати отримання цього договору, підписаного уповноваженими особами сторін; сторони визначили, що грошовий еквівалент зобовязання покупця за даним договором складає 17082 доларів США. Сума яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом Міжбанківського ринку плюс 1,5 проценту на день зарахування коштів на рахунок ТОВ «Девайс плюс»; остаточний розрахунок з постачальником за вказаною схемою покупець здійснює протягом 7 робочих днів з моменту отримання товару в повному обсязі (п.п. 4.1, 4.5, 4.6 Договору).

Пунктом 7.1 Договору сторони погодили, що у разі затримки платежів, строки яких зазначено в договорі, замовник виплачує постачальнику на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковою накладною № 2 від 18.01.2016 року (а.с. 26). Отримання товару відповідачем також підтверджує довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, видані товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» на імя ОСОБА_2 (а.с. 24).

Підписи уповноважених представників сторін на видаткових накладних скріплені відбитками печаток обох сторін, що підтверджує факт вчинення господарської операції з поставки товару та прийняття товару у позивача без будь-яких зауважень до оформлення видаткових накладних.

Отриманий товар відповідач оплатив частково: платіжним дорученням № 30 від 15.01.2016 року на суму 100 000 грн.; платіжним дорученням № 31 від 18.01.2016 року - 7000 грн.; платіжним дорученням № 32 від 20.01.2016 року - 3000 грн., а всього - 110 000 грн.

Згідно з розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, станом на 15.02.2016 року, заборгованість відповідача за поставлений по Договору товар складає 323 423 грн. основного боргу, на які нараховано 7 407 грн. 72 коп. пені, 505 грн. 07 коп. 3% річних за період прострочення з 29.01.2016 по 16.02.2016 року.

З урахуванням викладеного суд вважає, що спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі договору про постачання товару № 1 від 15.01.2016 року. Договір є укладеним, частково виконаний сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обовязках сторін цього договору.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в загальному розмірі 323 423 грн. позивачем обґрунтовані та підтверджені наданими документами, відповідачем допустимими доказами не спростовані, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення 505 грн. 07 коп. 3% річних відповідає нормі ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним тому також підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати товару, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача пені на підставі п. 7.3 Договору.

Виконання зобовязання, згідно з ч. 1 ст. 1 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Розрахунок пені в сумі 7 407 грн. 72 коп. відповідає приписам ч. 6 ст. 231 ГК України, проте, здійснено арифметично невірно, суд здійснив власний розрахунок за яким розмір пені за період прострочення з 29.01.2016 року по 16.02.2016 року складає 7 387 грн. 48 коп. і в такому розмірі вимога позивача в частині стягнення пені теж підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 323 423 грн. основного боргу, 7 387 грн. 48 коп. пені, 505 грн. 07 коп. 3% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються.

Пунктом 4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судам роз'яснено, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається, зокрема, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

З цих підстав, відповідно до статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - судовий збір в розмірі 4 969 грн. 69 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» , місцезнаходження: 18001, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Девайс плюс» , місцезнаходження: 04210, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 34, офіс 1 - 323 423 грн. основного боргу, 7 387 грн. 48 коп. пені, 505 грн. 07 коп. 3% річних та 4 969 грн. 69 коп. витрат на сплату судового збору.

В решті позовних вимог в частині стягнення 20 грн. 24 коп. пені - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 19.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов