ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 922/6659/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І. В. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (договір про надання правової допомоги №09-11/15 від 09.11.2015р., дов. №28-12/15 від 28.12.2015р.)

відповідача ОСОБА_2 (дов. від 20.11.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський електротехнічний завод Трансзвязок (вх. № 564 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-Стіл, смт. Безлюдівка

до Приватного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Трансзвязок", м. Харків

про стягнення 81365, 34 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15 (суддя Светлічний Ю.В.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзвязок" на користь ТОВ "Інвест-Стіл" суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 79530,00 грн., 3% річних у розмірі 1835,34 грн., судовий збір у розмірі 1218,00 грн. витрати на послуги адвоката у розмірі 5500,00 грн.

ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзвязок" з рішенням місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: ОСОБА_3, суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.) від 29.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 24.03.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2016р. відкладено розгляд справи на 14.04.2016р. Зобовязано господарський суд Харківської області терміново направити до Харківського апеляційного господарського суду матеріали архівної справи №922/35/15.

01.04.2016 від господарського суду Харківської області надійшли витребувані матеріали справи №922/35/15.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.04.2016 у звязку з хворобою судді Фоміної В.О. для розгляду даної справи було сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В., суддя Шевель О.В.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15 - скасувати

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15 без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Звертаючись з позовною заявою про стягнення суми заборгованості за поставлений товар позивач зазначає, що між ТОВ Інвест-Стіл та ПрАТ "Харківський електротехнічний завод "Трансзвязок" існують господарські правовідносини, які виникли як на підставі договорів поставки, так і на підставі виписки рахунку та оплати (позадоговірні поставки).

Так, позивач зазначає, що на протязі 2014р. ним було поставлено товар на загальну суму 306314,01 грн. згідно з накладними: №001 від 16.01.2014р. на суму 20094,22 грн., №004 від 06.02.2014р. на суму 19395,42 грн., №006 від 10.02.2014р. на суму 43143,07 грн., №013 від 09.04.2014р. на суму 23893,75 грн., №014 від 09.04.2014р. від 15979,66 грн., №017 від 10.04.2014р. на суму 3713,66 грн., №021 від 07.05.2014р. на суму 43653,79 грн., №022 від 07.05.2014р. на суму 7488,00 грн., № ВН -041 від 10.07.2014р. на суму 83181,50 грн., № ВН -042 від 10.07.2014р. на суму 16649,28 грн., № ВН -077 від 22.10.2014р. на суму 29121,66 грн.

В свою чергу, від відповідача за період з 07.04.2014р. по 12.11.2014р. було проведено оплати на загальну суму 188707,78 грн. У зв'язку з чим, позивач стверджує, що різниця між поставками та оплатами складає 117606,23 грн.

Враховуючи, що рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.2015р. у справі №922/35/15 стягнуто з відповідача 62606,23 грн., позивач просив стягнути залишок заборгованості у розмірі 55000,00 грн., інфляційні нарахування за період з січня 2015 по січень 2016 в сумі 24530,00 грн., а також 3% річних за період з 01.01.2015 по 10.02.2016 у сумі 1835,24 грн. окрім того, позивач просив покласти на відповідача судові витрати повязані із сплатою судового збору, а також оплатою послуг адвоката у сумі 5500грн.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, задовольнив їх у повному обсязі.

Апелянт, не заперечуючи обставин отримання товару за вказаними у позові накладними та його неповної оплати, проте вважаючи, що строк виконання зобовязань по оплаті товару сторонами не встановлений, а позивач, в свою чергу, в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України не звертався до відповідача з відповідною вимогою про сплату заборгованості, вважав, що строк виконання зобовязання не настав, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Враховуючи викладене, відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Дослідивши матеріали витребуваної з господарського суду Харківської області справи №922/35/15, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.2015р. у справі №922/35/15 (яке було залишено без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 06.05.2015 та Вищого господарського суду України від 21.07.2015) в позові відмовлено частково, стягнуто з ПрАТ "Харківський Електротехнічний Завод "Трансзв"язок" на користь ТОВ "Інвест-Стіл" 62606,23 грн. заборгованості, 9589,03 грн. пені, 1291,75 грн. 3% річних, 7652,39 грн. індексу інфляції за договором поставки № 07/1 від 14.01.2013 року та 1622,78 грн. судового збору.

При винесенні вказаного рішення від 05.03.2015р. у справі №922/35/15 судом було враховано, що ТОВ "Інвест-Стіл" за договором поставки № 07/1 від 14.01.2013 року поставило відповідачу товар за видатковими накладними № ВН-041 та № ВН-042 від 10.07.2014, № ВН-077 від 22.10.2014, а ПрАТ "Харківський електоротехнічний Завод "Трансзв'язок" прийняло товар на загальну суму 128952,44 грн. Судом також встановлено, що станом на 01.03.2015 року заборгованість ПрАТ "Харківський Електротехнічний Завод "Трансзв"язок" перед позивачем частково погашена, що підтверджується копіями платіжних доручень: №1129 від 29.09.2014 року, №1182 від 08.10.2014 року, №1220 від 21.10.2014 року, №1319 від 10.11.2014 року, № 1339 від 12.11.2014 року на суму у розмірі 55000,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки № 07/1 від 14.01.2013 року та за видатковими накладними №ВН-041 та №ВН-042 від 10.07.2014, №ВН-077 від 22.10.2014, які були частково оплачені платіжними дорученнями: №1129 від 29.09.2014 року, №1182 від 08.10.2014 року, №1220 від 21.10.2014 року, №1319 від 10.11.2014 року, № 1339 від 12.11.2014 року вже були предметом розгляду у справі №922/35/15, та з цього приводу вже є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі №922/6659/15 в частині цих вимог підлягає припиненню.

Враховуючи, що обидві сторони стверджують, що поставка товару за іншими накладними (а саме №001 від 16.01.2014р. на суму 20094,22 грн., №004 від 06.02.2014р. на суму 19395,42грн., №006 від 10.02.2014р. на суму 43143,07 грн., №013 від 09.04.2014р. на суму 23893,75 грн., №014 від 09.04.2014р. від 15979,66 грн., №017 від 10.04.2014р. на суму 3713,66 грн., №021 від 07.05.2014р. на суму 43653,79 грн., №022 від 07.05.2014р. на суму 7488,00 грн., а загалом на суму 177361,57грн.) здійснювалася без укладення відповідного договору, то відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України такі обставини не підлягають доказуванню.

Відповідач також підтверджує обставини отримання товару за вказаними накладними.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В даному випадку обставини справи свідчать про укладення сторонами договору купівлі-продажу (або поставки), який оформлювався шляхом виписки видаткових накладних, що не суперечить приписам ст. 205 Цивільного кодексу України та ст. 181 Господарського кодексу України.

Відповідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту останньої наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 19.08.2014 у справі №925/1332/13 (3-78гс14).

Відповідно також п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Таким чином, в даному випадку, оскільки договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, обов'язок відповідача оплатити товар виник після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, тобто з моменту оформлення сторонами видаткових накладних.

Відповідачем було проведено часткову оплату, що підтверджується наступними платіжними документами (виписками за особовим рахунком): №389 від 07.04.2014р. на суму 10000,00 грн., №492 від 05.05.2014р. на суму 23893,75 грн., №520 від 13.05.2014р. на суму 10094,22 грн., № 626 від 10.06.2014р. на суму 15979,66 грн., № 673 від 23.06.2014р. на суму 3713,66 грн., №№ 805,806 від 08.07.2014р. на суму 62538,49 грн., №999 від 26.08.2014р. на суму 7488,00 грн., всього сплачено кошти у розмірі 133707,78 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений згідно накладних товар складає 43653,79 грн., а тому позовні вимоги в цій частині основного боргу є обґрунтованими.

Розрахунок суми боргу

ДатаНакладна, №Поставлено, грн.Оплачено, грн.Платіжний документ, №Залишок, грн..
16.01.,22 20094,22
06.02.,42 39489,64
10.02.,07 82632,71
07.04.14 10000,,71
09.04.,75 96526,46
09.04.,66 112506,12
10.04.140173713,66 116219,78
05.05.14 23893,,03
07.05.14021, 02251141,79 143467,82
13.05.14 10094,3,60
10.06.14 15979,3,94
23.06.14 3713,0,28
08.07.14 62538,49805, 80651141,79
26.08.14 7488,,79
Всього: 177361,57133707,78 43653,79

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши заявлені позивачем вимоги про стягнення інфляційних втрат (січень 2015 січень 2016 р.) та 3% річних (01 січня 2015р. по 10 лютого 2016р.) судом апеляційної інстанції було встановлено, що правомірними є вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 19470,81 грн. та 3% річних у розмірі 1456,72 грн., які і підлягають стягненню з відповідача.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.01.2015 - 31.01.201643653.791.44619470.8163124.60

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
43653.7901.01.2015 - 10.02.20164063 %1456.72

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на недоведеність обставин отримання ним товару за відсутності в матеріалах справи відповідних довіреностей, були фактично спростовані ним визнанням цих обставин в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону, та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Також, про факт прийняття відповідачем товару свідчить його часткова оплата.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Харківський електротехнічний завод Трансзвязок задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.02.2016р. у справі №922/6659/15 змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Cтягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Стіл" (62489, АДРЕСА_1, ) 43653,79 грн. основного боргу, 19470,81 грн. інфляційних втрат, 1456,72 грн. 3% річних, судовий збір у розмірі 966,73 грн. на витрати на послуги адвоката у розмірі 4365,36 грн.

В частині стягнення 11346,21 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

В іншій частині позову відмовити.».

Cтягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Стіл" (62489, АДРЕСА_1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський електротехнічний завод "Трансзв'язок" (61102, м. Харків, вул. Достоєвського, 16, ) 276,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 18.04.16р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Тарасова І. В.

Суддя Шевель О. В.