РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016Справа №910/2580/16

За позовомКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ТС Фешенейшн"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаДепартамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
простягнення 69282,94 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаЦимбаліст В.В. - представник
від відповідачане з'явився;
від третьої особиКостюк О.М. - представник

Обставини справи:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Фешенейшн" заборгованості з орендної плати по договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1528 від 01.04.2014 у розмірі 43523,04 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 9170,80 грн., пені у розмірі 8029,47 грн., інфляційних втрат у розмірі 7732,89 грн. та 3% річних у розмірі 826,74 грн. Крім цього, позивач просив суду включити до складу судових витрат - витрати у розмірі 70,00 грн. за надання витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з інформацією про відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним між сторонами договором належним чином, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/2580/15, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначено розгляд справи на 17.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016, у зв'язку з тим, що судове засідання, призначене на 17.03.2016 не відбулось, розгляд справи призначено на 07.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог згідно положень ст.22 ГПК України, яка мотивована частковою оплатою відповідачем заборгованості з орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 30637,04 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 1566,80 грн., пеню у розмірі 8029,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 7732,89 грн. та 3% річних у розмірі 826,74 грн. Також, за клопотанням позивача судом продовжено строк розгляду спору у справі № 910/2580/16 на 15 днів, а у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, не поданням відповідачем витребуваних судом документів, відкладено розгляд справи на 20.04.2016.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 20.04.2016 з'явився, позовні вимоги з урахуванням поданої 19.04.2016 через канцелярію суду заяви про зменшення позовних вимог підтримав в повному обсязі. Заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 19.04.2016, яка мотивована частковою оплатою відповідачем заборгованості з орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 28587,54 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 616,30 грн., пеню у розмірі 8029,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 7732,89 грн. та 3% річних у розмірі 826,74 грн., згідно положень ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийнято судом до розгляду.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 20.04.2016 з'явився, надав суду пояснення по суті спору, в яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився. Відповідачем вимог ухвал суду не виконано, відзив на позов не подано. Про проведення судових засідань відповідач був повідомлений належним чином відповідно до повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2014 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець, третя особа), Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС Фешенейшн" (орендар, відповідач) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1528 (договір) за умовами якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 14.03.2014 №169 п.1.2.30 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об'єкт оренди), яке знаходиться за адресою: вул.І.Пулюя, буд.№5, літ.А для розміщення фізкультурно-спортивного закладу - 406,702 кв.м, масажного кабінету - 8 кв.м, солярію - 20,00 кв.м (п.1.1), об'єктом оренди є: нежитлові приміщення, загальною площею: 434,70 кв.м, в т.ч. 1 поверх - 22,30 кв.м, підвал - 412,40 кв.м. згідно з викопіюванням з по поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (п.2.1), об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація" (п.2.4) за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від 22.09.2011 №24/6250. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору за листопад 2013 становить: 08 грн. 16 коп. за 1 кв.м. на площу 406,70 кв. м. та 68 грн. 02 коп. за 1 кв.м. на площу 28,00 кв.м. - 5223 грн. 89 коп. (п.3.1), розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п.3.2), крім орендної плати орендар сплачує: компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою на якій розташований об'єкт оренди, яка за листопад 2013 складає: 634 грн. 17 коп. на місяць (п.3.3), додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою (п.3.5), орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) КП "Київжитлоспецексплуатація" 01034 м. Київ вул. Володимирська, 51-а, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п.3.6), орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця (п.3.7), орендар зобов'язаний вносити орендні платежі (орендну плату та компенсацію витрат підприємства) своєчасно і в повному обсязі (п.4.2), за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати, у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі витрати, пов'язані з таким стягненням (п.6.2), цей договір є укладеним з 01.04.2014 по 30.03.2017 (п.9.1).

На виконання умов договору сторонами 01.04.2014 було підписано акт приймання-передавання об'єкту в оренду.

Як зазначає позивач, за період з 04.10.2015 по 31.01.2016 у відповідача була наявна заборгованість по оплаті орендної плати у розмірі 43523,04 грн. та заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 9170,80 грн.

Відповідачем було сплачено за цей же період 14935,50 грн. орендної плати та 8554,50 грн. компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, що підтверджується відповідними виписками банку з рахунку позивача.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 04.10.2015 по 31.01.2016 у розмірі 28587,54 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 616,30 грн., пеню у розмірі 8029,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 7732,89 грн. та 3% річних у розмірі 826,74 грн..

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а статтею 19 Закону встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та в строк, встановлений договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення п. 3.7 укладеного між сторонами договору, орендну плату за період з 04.10.2015 по 31.01.2016 та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою оплатив частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення існуючої заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з 04.10.2015 по 31.01.2016 у розмірі 28587,54 грн. та заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 616,30 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 8029,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 7732,89 грн. та 3% річних у розмірі 826,74 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.2.5 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно п. 6.2 договору сторонами погоджено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати, у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі витрати, пов'язані з таким стягненням.

Отже, оскільки судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем, вимоги позивача про стягнення пені визнаються судом обґрунтованими.

Судом перераховано належний до сплати розмір пені за період, який визначено судом з урахуванням умов договору, вимог чинного законодавства України, та з урахуванням періоду, який визначений позивачем у наведеному останнім розрахунку, у зв'язку з чим за розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 3813,41 грн. При цьому, суд зазначає про те, що нарахування позивачем пені на сальдо у розмірі 60453,00 грн. без зазначення дат виникнення заборгованості ( тобто дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане) відповідно до умов укладеного між сторонами договору з урахуванням умов оплати є неправомірним.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

За розрахунком позивача, який перевірений судом, за прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплати орендної плати стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 826,74 грн. та 7732,89 грн. витрат з урахуванням індексу інфляції.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 70,00 грн. витрат за надання витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з інформацією про відповідача, то суд зазначає, що вказані витрати за своїм змістом не є судовими, а тому в порядку ст. 44 Господарського процесуального кодексу України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Фешенейшн" (04050, м.Київ, провул. Пилипівський, будинок 4, ідентифікаційний код 23153367) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, ідентифікаційний код 03366500) заборгованість з орендної плати у розмірі 28587 (двадцять вісім тисяч п'ятисот вісімдесят сім) грн. 54 коп., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 616 (шістсот шістнадцять) грн. 30 коп., пеню у розмірі 3813 (три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 41 коп., інфляційні втрати у розмірі 7732 (сім тисяч сімсот тридцять дві) грн. 89 грн., 3% річних у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 74 коп., 1251 (одна тисяча двісті п'ятдесят одна) грн. 13 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.04.2016

Суддя Ю.М. Смирнова