КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 925/193/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Черкаської області від 04.09.2015 року

у справі № 925/193/15 (суддя- Дорошенко М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14»

про стягнення 83 312 грн. 40 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Мушинська М.В., довіреність б/н від 12.10.2015 року

від відповідача: Попельнюх А.О., довіреність б/н від 25.02.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.09.2015 у справі №925/193/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14» про стягнення 83312 грн. 40 коп. відмовлено повністю.

12.02.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» звернулось до Господарського суду Черкаської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Черкаської області від 04.09.2015 року у справі №925/193/15, скасування цього рішення і задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Черкаської області від 04.09.2015 року у справі № 925/193/15. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.09.2015 року у справі № 925/193/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14» про стягнення 83 312 грн. 40 коп. залишено без змін.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс», подав апеляційну скаргу (вх. № 5554/16 від 18.03.2016 року), в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року у справі №925/193/15, задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14» заборгованості у розмірі - 65 066,37 грн, 3% річних у сумі - 2 064, 30 грн та інфляційне збільшення суми боргу - 16 181, 73 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про відсутність нововиявлених обставин, які відповідно до ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для перегляду рішення місцевого господарського суду, а відтак безпідставно відмовив у задоволенні поданої ТОВ «Дізарт Плюс» заяви.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» у справі №925/193/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді - Тищенко О.В., Тарасенко К.В. та призначено розгляд справи на 05.04.16 о 10:00 год.

01.04.2016 року від відповідача у справі до апеляційного господарського суду надійшов відзив б/н від 30.03.2016 року (вх. №09-11/6867/15), в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос 14» зазначає про правомірність висновків місцевого господарського суду та про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

05.04.2016 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням головуючого судді - Іоннікової І.А, на лікарняному, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року справу №925/193/15 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів та призначено до розгляду на 21.04.2016 року.

У судовому засіданні 21.04.2016 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року у справі №925/193/15, задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14» заборгованості у розмірі - 65 066,37 грн, 3% річних у сумі - 2 064, 30 грн та інфляційне збільшення суми боргу - 16 181, 73 грн.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос 14» у судовому засіданні 21.04.2016 року заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року у справі №925/193/15 залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників апеляційного провадження, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

При прийнятті 04.09.2015 року рішення у справі Господарський суд Черкаської області виходив з того, що поданими позивачем доказами не доводився факт поставки відповідачу та отримання останнім товару, оскільки оригіналу видаткової накладної, копія якої додана до позовної заяви, на вимогу суду надана не була, не надано на вимогу суду договору, укладеного з відповідачем, який би обумовлював поставку зазначеного товару, не подано інших документів, які б підтверджували перевезення товару в місцезнаходження відповідача чи будь-яке листування між сторонами щодо узгодження порядку, строків та інших умов спірної поставки. Враховуючи заперечення відповідача у підписанні видаткової накладної та отриманні ним товару, судом була призначена почеркознавча експертиза підпису на видатковій накладній №РН-0000047 від 08.01.2014 року (а.с.99-102 том 1), яка залишилась без виконання, оскільки оригіналу даної видаткової накладної сторонами надано не було. ТОВ «Дізарт Плюс», пояснюючи неможливість подання оригіналу накладної, посилалось, зокрема, на факт крадіжки, про що було повідомлено правоохоронні органи та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 66 том 1).

Подаючи 12.02.2016 року заяву про перегляд вищезазначеного рішення суду за нововиявленими обставини, ТОВ «Дізарт Плюс» як на нововиявлені обставини посилалось на повернення йому раніше викраденого оригіналу видаткової накладної від 08.01.2014 №РН-0000047, про що 18 січня 2016 року директором, менеджером з гуртового продажу і бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» складено акт про повернення директору цього товариства раніше викрадених оригіналів документів, у тому числі і оригіналу видаткової накладної від 08.01.2014 №РН-0000047 (а.с. 16 том 2).

Колегія суддів зазначає, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин і порядок такого перегляду регулюється Розділом ХІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог статті 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 43 ГПК України передбачено, що однією з засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Згідно зі ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів звертає увагу, що видаткова накладна не може вважатись нововиявленою обставиною, оскільки є саме доказом, на підтвердження вказаних позивачем обставин, зокрема, факту поставки товару, і може підтверджувати право позивача як постачальника на отримання вартості поставленого товару. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що факт поставки та відповідні підтверджуючи докази були предметом дослідження при розгляді позову господарським судом першої інстанції та апеляційним господарським судом, якими було прийнято рішення про безпідставність та відмову у задоволенні позову на підставі поданих сторонами доказів в їх сукупності (з врахуванням пояснень сторін, видаткової накладної, податкових накладних тощо), а не лише за фактом неподання оригіналу видаткової накладної.

Повернення позивачу після прийняття Господарським судом Черкаської області рішення від 04.09.2015 2015 у справі №925/193/15 оригіналу видаткової накладної від 08.01.2014 №РН-0000047 не є обставиною (фактом), на якій (якому) ґрунтуються позовні вимоги ТОВ «Дізарт Плюс», а є обставиною, яка лише означає про знаходження позивачем раніше втраченого доказу, а тому місцевий господарський суд вірного зазначив, що обставини, на які посилається ТОВ «Дізарт Плюс» у поданій заяві не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» відсутні.

Відповідно до статті 49 ГПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги судовий збір за її розгляд покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. 49, 99, 101, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106, 112 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року у справі №925/193/15 залишити без задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 03.03.2016 року у справі №925/193/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишити без змін.

3 Справу №925/193/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий