КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа№ 910/31221/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Шевченка Е.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Швед Я.О., дов. № 37 від 26.01.2016р.

від відповідача: не з'явились

від третьої особи-1: не з'явились

від третьої особи-2: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вояж"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.02.2016 року

у справі № 910/31221/15 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Приватного підприємства "Вояж"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Департамент комунальної власності міста Києва

виконавчого органу Київської міської ради (Київської

міської державної адміністрації);

2) Київська міська рада

про стягнення 100 495,81 грн. та виселення з орендованого

майна

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Вояж" про стягнення 100 495,81 грн., з яких: 90 618,53 грн. основного боргу, 934,87 грн. трьох відсотків річних та 8 942,41 грн. пені, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р. та виселення з орендованого майна.

Рішенням Господарського суду м. Києва 17.02.2016р. у справі № 910/31221/15 позов задоволено повністю. Виселено Приватне підприємство "Вояж" з орендованого за договором оренди від 11.05.2010 № 26-Упр(Ор)-10 нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу) станції метро "Осокорки" (вестибюль № 2), загальною площею 31,9 кв. м., визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) ПП "Вояж" (вул. Ревуцького, 12 А, м. Київ, 02068, ідентифікаційний код 23730362) згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ. Зобов'язано Приватне підприємство "Вояж" у строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Приватному підприємству "Вояж" та знаходяться за адресою: станція метро "Осокорки" (вестибюль № 2), загальною площею 31,9 кв. м., згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ. Стягнуто з Приватного підприємства "Вояж" на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" 90 618 (дев'яносто тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 53 коп. основного боргу, 934 (дев'ятсот тридцять чотири) грн. 87 коп. трьох відсотків річних, 8 942 (вісім тисяч дев'ятсот сорок дві) грн. 41 коп. пені та 3 943 (три тисячі дев'ятсот сорок три) грн. 45 коп. витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Приватне підприємство "Вояж" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва 17.02.2016р. у справі № 910/31221/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.03.2016р. апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вояж" у справі № 910/31221/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016р. у справі № 910/31221/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 04.04.2016р..

31.03.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2016р. у справі № 910/31221/15 без змін.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2016р. у справі № 910/31221/15 без змін.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача та третіх осіб.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (надалі - орендодавець) та Приватним підприємством "Вояж" (надалі - орендар) було укладено договір оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р. (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 18.12.2008 р. № 860/860 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди за адресою: станція метро "Осокорки" (вестибюль № 2), для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.1. договору, об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 31,9 кв. м., згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ (малої архітектурної форми), що складає невід'ємну частину цього договору.

Вартість об'єкта оренди згідно з затвердженим 10.03.2010 р. звітом про експертну (незалежну) оцінку станом на 30.11.2009 р. становить 137 500,00 грн. без ПДВ (п. 2.2. договору).

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен" (п. 2.4. договору).

Згідно з п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 18.12.2008 р. № 860/860 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 р. № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої відповідно з розрахунком орендної плати (додаток № 2), що є невід'ємною частиною цього договору, становить: 181,21 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на квітень 2010 року (з урахуванням індексу інфляції за березень 2010 р.) складає 5 780,73 грн. без ПДВ.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою: податок на додану вартість у розмірах, порядку, визначених законодавством України; відшкодовує витрати на утримання об'єкта оренди за окремим договором, укладеним з орендодавцем.

Згідно з п. 3.5. договору всього сума по договору з урахуванням ПДВ 20% з розрахунку на квітень 2010 р. складає 6 936,88 грн.; оплата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Пунктом 3.6. договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

У відповідності до п. 3.8. договору, вартість витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у т. ч.: покрівлі, фасаду, вивіз сміття, тощо, не входить до складу орендної плати та сплачується орендарем окремо на підставі договорів, укладених орендарем з організаціями, що надають такі послуги.

Згідно з п. 3.9. договору, зобов'язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше, ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання договору. Орендодавець зараховує авансовий платіж як орендну плату за два місяці. Індексація орендної плати в цьому випадку проводиться відповідно до Методики розрахунку орендної плати.

Відповідно до п. 3.10. договору, орендар має право сплачувати орендну плату авансом за будь-який період в межах строку дії договору. Індексація орендної плати в цьому випадку проводиться у відповідності до Методики розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем (балансоутримувачем) та порядку використання орендної плати і порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва.

Пунктом 4.1. договору визначено, що орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. У разі непідписання акта приймання-передачі в силу вступає рішення Київради.

Згідно з п. 4.2. договору, орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

За умовами п. 4.9. договору, орендар зобов'язаний самостійно сплачувати вартість фактично спожити комунальних послуг постачальникам таких послуг, які надаються за окремими договорами, укладеними орендарем з цими організаціями (водопостачання, каналізація, газ, електрична та теплова енергія, вивіз сміття, технічне обслуговування обладнання і т.п.) за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, та пропорційну орендованій площі частку витрат на утримання прибудинкової території, на ремонт покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо, та послуг по технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж.

У місячний термін після укладення цього договору орендар повинен надати орендодавцю копії договорів, передбачених цим підпунктом.

Відповідно до п. 4.14. договору, орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14. в силу вступає рішення Київради. При цьому оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що при несплаті орендарем орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку поточного платежу орендодавець порушує справу в господарському суді про дострокове розірвання договору та примусове виселення орендаря.

Згідно з п. 6.2. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

У випадку примусового стягнення несвоєчасно сплаченої орендної плати, у порядку, встановленому законодавством України, з орендаря також стягуються у повному обсязі втрати, пов'язані з таким стягненням.

Відповідно до п. 6.7. договору, при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

За умовами п. 7.5. договору, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

У відповідності до п. 9.7. договору, на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами.

Згідно з п. 9.1. договору, даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 12.05.2010 р. до 10.05.2013 р. (2 роки 364 дні).

На виконання умов договору Комунальне підприємство "Київський метрополітен" передало ПП "Вояж" орендоване приміщення за актом приймання-передачі майна в оренду від 12.05.2010 р., підписаним та скріпленим печатками сторін.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що листом від 15.05.2013 р. № 11-03/376 було повідомлено відповідача про те, що договір оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р. продовжуватись не буде та про необхідність звільнити орендоване майно.

Однак, ПП "Вояж" не виконало умови п. 4.14. та 8.5.6. договору, проігнорувало вимогу щодо звільнення орендованого майна від тимчасових конструкцій та фактично продовжувало використовувати об'єкт оренди.

Відповідач з квітня 2015 р. до жовтня 2015 р. не сплачував орендну плату, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по орендній платі за договором, яка станом на 15.11.2015 р. складає 90 618,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 1 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є: орендна плата з урахуванням її індексації; виконання зобов'язань; відповідальність сторін.

Відповідно до ч. 3 статті 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

За умовами ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору оренди орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендарю.

В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

За приписами ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Як вбачається з матеріалів справи, КП "Київський метрополітен" виконало залежним чином свої зобов'язання за договором оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р. щодо передачі об'єкту оренди орендарю, тоді як ПП "Вояж" свої зобов'язання за даним договором щодо повернення об'єкту оренди та оплати орендних платежів за період з квітня 2015 р. по жовтень 2015 р. за фактичне користування об'єктом оренди не виконав, у зв'язку з чим в нього існує заборгованість у розмірі 90 618,53 грн.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що позивачем не доведено належними доказами надання послуг з оренди нерухомого майна, зокрема, не надано акти надання послуг. Крім того, що КП "Київський метрополітен" не є власником орендованого майна, однак відмовилось продовжити строк дії договору оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р., хоча рішенням постійної комісії з питань власності Київської міської ради від 31.10.2013 р. № 08/283-1239 було погоджено питання щодо продовження строку дії зазначеного договору, таким чином на думку скаржника, договір оренди взагалі мав укладатися між ним та Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Також відповідач зазначив, що позивач безпідставно 01.04.2015 р. відключило електроенергію відповідачу.

З такими доводами відповідача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.4. договору оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р., об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальними громадами сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Пунктом 5.2. Статуту КП "Київський метрополітен" передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Предметом діяльності КП "Київський метрополітен" у відповідності до п. 3.2. Статуту КП "Київський метрополітен" є, в тому числі, надання в оренду приміщень, обладнання іншим підприємствам та установам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині припинення строку дії договору оренди № 26-Упр(Ор)-10 від 11.05.2010 р.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 8 942,41 грн. за період з червня 2015р. по жовтень 2015р.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 6.2. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 8 942,41 грн. за період з червня 2015р. по жовтень 2015р. є обґрунтованими і арифметично правильними.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 934,87 грн. трьох відсотки річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правомірного висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 934,87 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2016р. у справі № 910/31221/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вояж" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 17.02.2016р. у справі № 910/31221/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/31221/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Е.О. Шевченко

Л.П. Зубець