ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р.Справа № 915/67/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів В.Б. Туренко, С.В.Таран,

при секретарі судового засідання А.В.Земляк,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р. про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі №915/67/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-Юг"

до Миколаївської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення №941/15-В від 04.12.2015р.,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Універсал-Юг звернулось з позовом до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради №941/15-В від 04.12.2015р. про відмову позивачу в наданні дозволу на місце розміщення зовнішньої реклами-сучасних рекламних засобів. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення так як багаторазове прийняття відповідачем рішень про надання позивачу дозволів на розміщення однієї і тієї ж реклами вказує на те, що вимоги закону, якими регулюється встановлення зовнішньої реклами, були дотримані позивачем в повному обсязі. Відповідачем також не було дотримано процесуальний порядок дій в разі зміни з його ініціативи правил продовження дозволів на розміщення зовнішньої реклами, а посилання відповідача на те, що тип рекламних об'єктів не відповідає містобудівним вимогам є помилковим.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.02.2016р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду.

В подальшому позивач звернувся до суду з клопотанням про вжиття заходів до забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України шляхом заборони Миколаївській міській раді вчиняти будь-які дії щодо знесення (демонтажу) належних ТОВ Універсал-Юг 6 (шести) односторонніх рекламних конструкцій розміром 6,0 х 3,0 м., що знаходяться за адресою: пр. Миру ріг вул. Космонавтів в м. Миколаєві біля ринку Площа Перемоги.

Клопотання мотивовано, тим, що позивач з 2009 року постійно використовує рекламні засоби розміром 6,0 х 3,0 м. односторонні з освітленням в кількості 10, а з січня 2015 року 6 одиниць за адресою: пр. Миру ріг вул. Космонавтів у м. Миколаєві, біля ринку Площа Перемоги. Відповідач кожного разу видавав дозволи (встановлював пріоритет) на розміщення і користування цими рекламними засобами (рішення №204 від 16.09.2009р.; №:763/14-П від 31.10.2014р; №:763/14-П від 30.01.2015р.; №:827/15-П від 14.05.2015р.; №:827/15-ПР від 14.08.2015 р.). У грудні 2015 року Миколаївська міська рада в особі начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста рішенням від 04.12.2015р. №941/15-В відмовила ТОВ Універсал-Юг у встановленні пріоритету на місце розташування зовнішньої реклами, зазначивши, що рекламні конструкції не відповідають містобудівним вимогам по розміщенню рекламних засобів у м. Миколаєві, затвердженим рішенням виконкому міської ради від 12.06.2015р. №496. На думку позивача, його права, як субєкта господарювання в сфері рекламної діяльності, були порушенні шляхом безпідставної відмови в наданні дозволу на встановлення та використання засобів зовнішньої реклами, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Проте, після звернення до суду з позовом 15.02.2016 р. на офіційному сайті Миколаївської міської ради http://mkrada.gov.ua/ru/ був розміщений "Перелік рекламних конструкцій, які підлягають демонтажу", в якому зазначено, що рекламні конструкції по пр. Мира - вул. Космонавтів (6 шт.), що є предметом спору у даній справі, підлягають знесенню безпосередньо і за рахунок субєкта господарської діяльності. Крім того, відповідачем зроблено попередження, що в разі невиконання цієї вимоги перелічені рекламні засоби будуть демонтовані силами господарських служб у відповідності до існуючого порядку, затвердженого рішенням Виконкому Миколаївської міської ради від 27.04.2012р. №464. Таким чином, не прийняття судом заходів до забезпеченню позову, може призвести до не виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р. заяву про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, заборонено Миколаївській міській раді та іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно знесення (демонтажу) належних Товариству з обмеженою відповідальністю Універсал-Юг 6 (шести) односторонніх рекламних конструкцій розміром 6,0х 3,0 м., що знаходяться за адресою: по пр. Миру ріг вул. Космонавтів в м. Миколаєві, біля ринку Площа Перемоги.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач в заяві не навів жодних доказів того, що він проводив роботи по встановленню рекламних засобів на місці, вказаному в заяві, а також не надав доказів, які б свідчили про те, що вказані рекламні засоби належать позивачу на праві власності. Крім того, рекламні конструкції у випадку їх демонтажу зберігають свою цілісність та можуть бути відновлені, а власник зберігає своє право на такі конструкції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в скарзі та просив суд ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Під забезпеченням позову розуміють діяльність судді (суду) щодо застосування передбачених процесуальним законом заходів, що гарантують реальне виконання майбутнього рішення у справі у випадку, якщо позов буде задоволено.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз'яснено, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Також в пункті 1 вищевказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. У разі вжиття заходів до забезпечення позову з ініціативи господарського суду відповідні дії мають бути мотивовані з урахуванням, зокрема, наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 ГПК.

Проаналізувавши позовні вимоги позивача, в тому числі предмет спору, а також заяву позивача про забезпечення позову та зазначені в ній обставини, з урахуванням вищевказаних правових норм та розяснень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності обставин, які можуть ускладнити виконання рішення господарського суду у даній справі, якщо не застосувати заходи до забезпечення позову.

Дії відповідача щодо демонтажу рекламних реконструкцій, які пов'язані з предметом спору, можуть вплинути на виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог щодо скасування рішення відповідача про відмову позивачу в наданні дозволу на місце розміщення зовнішньої реклами-сучасних рекламних засобів.

В свою чергу, невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до знищення чи пошкодження належного позивачу майна, що також може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по цієї справі у разі задоволення позовних вимог позивача.

Рекламні конструкції фактично являють собою металеві каркасні щити, що змонтовані на капітальних бетонованих фундаментах. Відокремлення даних конструкцій від їх фундаментів в разі задоволення позову унеможливить для позивача їх повторну установку на ті ж самі фундаменти.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності безпосереднього звязку між запропонованим заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви та цей захід є адекватним і розумним.

Таким чином, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість.

Отже, суд першої інстанції правомірно скористався своїм правом про задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, в межах заявлених позовних вимог, внаслідок чого колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, та

керуючись ст.ст. 99, 105, 106 Господарського процесуального кодексу

України, суд

постановив:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р. про вжиття заходів до забезпечення позову у справі №915/67/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 19.04.2016

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В.Таран

Суддя В.Б. Туренко