РІШЕННЯ

20 квітня 2016 року Справа № 913/410/16

Провадження № 9/913/410/16

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, м. Сватове Луганської області

до Сватівської обласної психіатричної лікарні, с. Соснове Сватівського району Луганської області

про стягнення 18059 грн. 71 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 04.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 155/01 від 29.03.2016,

ОСОБА_3, довіреність № 156/01 від 29.03.2016.

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач, УПФУ в Сватівському районі Луганської області (далі - Управління), звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, Сватівської обласної психіатричної лікарні, суму надміру сплачених пенсій внаслідок подання відповідачем недостовірних даних за період з 30.08.2010 по 31.01.2016 в розмірі 18059,71 грн.

12 квітня 2016 року позивач листом № 1514/09-20 визначив, що сума, яку він просить стягнути з відповідача, є збитками.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін у справі.

Відповідач, Сватівська обласна психіатрична лікарня (далі Лікарня), з позовом не погоджується, про що виклав у відзиві від 08.04.2016 № 173/01, основні доводи якого зводяться до наступного.

1. Працівники позивача до прийняття другого документу знали про наявність помилки в першому документі та зобов'язали відповідача надати другий документ з виправленою помилкою, який за своєю суттю спростовує перший документ. Це підтверджується і тим фактом, що в обох документах чітко визначені: період, за який видається довідка про заробіток (з 01.01.2005 по 31.12.2005), відомості про заробіток (доход) за звітний період для нарахування пенсії (20463,14 грн.), які в обох довідках ідентичні.

2. Посадова особа позивача, що здійснює персоніфікований облік, мала змогу та повинна була звірити відомості, що були внесені лікарнею до форм «Індані» та тими, що маються в базі даних УПФ. І в разі їх невідповідності, вимагати від лікарні надання додаткових документів, чого не було зроблено.

3. Діями відповідача жодним чином не допущені порушення вимог пенсійного законодавства України і матеріальні збитки настали не з вини відповідача.

Оцінивши обставини справи, вислухавши доводи учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на обліку в Управлінні з 30 серпня 2010 року перебуває гр.-н ОСОБА_4, якому згідно з особистою заявою від 02.09.2010 та доданими до неї документами призначено пенсію за віком.

Згідно з даними трудової книжки гр. ОСОБА_4 працює у Лікарні з 28 січня 1983 року по теперішній час.

Заробітна плата при призначенні пенсії за нормами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) була врахована за період з 01.07.1989 по 30.06.1994 згідно з довідкою про заробітну плату, що видана Лікарнею від 10.08.2010 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 05.06.2010.

Під час розрахунку пенсії Управлінням згідно з даними персоніфікованого обліку було враховано суму заробітної плати за 2005 рік за роботу гр. ОСОБА_4 у Лікарні, яка склала 40926,28 грн.

За результатами проведеної Управлінням позапланової перевірки щодо достовірності відомостей, поданих по застрахованих особах, на підставі довідки від 15.01.2016 (а.с. 15-19) було встановлено, що:

1) відповідачем по гр. ОСОБА_4 було здано 2 форми Індані 21.03.2006 з типом форми Початкова, одна без коду підстави для спецстажу, друга з кодом підстави ЗПЗО13Б1. Однак в переліку робочих місць, професій і посад, для яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення посада завідуючого психіатричного протитуберкульозного відділення не значиться.

Здача двох форм Індані за один рік з різними кодами підстави спецстажу призвела до задвоєння заробітної плати у формі ОК-5.

2) розбіжність між наданим раніше звітом форми Індані за 2005 рік та первинними документами, а саме: в січні 2005 року до складу заробітної плати поточного місяця включено донарахування за грудень 2004 року в сумі 819,0 грн. Фактично ця сума вже відображена у формі Індані за грудень 2004 року.

За результатами перевірки відповідачу було запропоновано здати форму Індані з типом форми Коригуюча з нарахованим заробітком та утриманими внесками згідно з вимогами чинного законодавства. Такий звіт було здано відповідачем 19 січня 2016 року, за яким сума заробітної плати для призначення пенсії згідно з даними персоніфікованого обліку за роботу ОСОБА_4 у Лікарні за 2005 рік склала 19644,14 грн.

Здача звітності відповідачем 19.01.2016 призвела до перегляду розміру пенсії гр. ОСОБА_4, внаслідок чого, на думку позивача, в Управлінні виникла переплата пенсії за період з 30.08.2010 по 31.01.2016 у розмірі 18059,71 грн.

Вирішуючи цей спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним з способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки , дії чи бездіяльності особи, шкідливого результату такої поведінки збитків (шкоди), їх наявність та розмір, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини особи, яка заподіяла шкоду.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не наступає.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 17 Закону передбачено, що довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок).

Відповідно до пп. В) п. 7 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до ст. 101 Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організації і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затв. постановою Правління ПФУ від 21.03.2003 № 6-4 переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 24 березня 2003 року було здано до позивача 2 форми Індані, при цьому 21 березня 2006 року були здані обидві форми з типом форми Початкова, однак без коду підстави для спецстажу, друга з кодом підстави ЗПЗО13Б1.

Здача двох форм Індані за один рік з різними кодами підстави спецстажу призвела до задвоєння заробітної плати у формі ОК-5.

Таким чином, видача відповідачем довідок з недостовірними даними стало причиною нарахування пенсії у розмірі більшому від обґрунтованого. Нарахування надмірного розміру пенсії призвело до виникнення переплати пенсії за період з 30.08.2010 по 31.01.2016 у розмірі 18059,71 грн.

Таким чином, з боку відповідача наявний склад правопорушення умов пенсійного законодавства, внаслідок чого завдано шкоду державі, від імені якої виступає орган Пенсійного фонду України.

Склад правопорушення умов пенсійного законодавства полягає у: протиправній поведінці відповідача з подання недостовірної інформації (форми з типом Початкова з кодом та без коду підстави для спецстажу), шкоді нарахування надмірного розміру пенсії в сумі 18059,71 грн., причинному зв'язку нарахування пенсії на підставі недостовірних документів, вина відповідача надання до управління звіту за 2005 рік за підписом керівника та головного бухгалтера.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своєї вимоги, натомість відповідач не спростував це в належний спосіб та не довів іншого.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, Сватівської обласної психіатричної лікарні, 92606, Луганська область, Сватівський район, с. Соснове, кв. ім. Петрова С.П., буд. 2-17, код 01983387, на користь позивача, Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, 92600, Луганська область, м. Сватове, пл. 50-річчя Перемоги, буд. 38, код 21792614, збитки в розмірі 18059,71 грн., крім того, судовий збір в розмірі 1378,00 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 20.04.2016.

Суддя А. Г. Ворожцов