ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.Справа № 922/773/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові мережі", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Люботин
про стягнення коштів в сумі 15680,85 грн.
за участю сторін:

позивача - Падалко О.О.

відповідача - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до суду та просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 ( відповідача по справі ) борг за неналежне виконання договірних зобов*язань за період з листопада 2013 року по січень 2016 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на договір № 3873 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.04.2008 року.

Відповідач визнає суму боргу та звернувся до суду із клопотання щодо надання розстрочки виконання рішення суду починаючи з травня по 01 жовтня 2016 року у зв*язку з скрутним фінансовим станом.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.04.2008 року між КП „Харківські теплові мережі" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 3873 купівлі-продажу теплової енергії ( а.с.9-14). Відповідно до умов договору позивач (Енергопостачальна організація) зобов'язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в необхідних обсягах та в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного договору в період з листопада 2013 року по січень 2016 року здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вищевказаний період, що підтверджується матеріалами справи.

Факт підключення опалення до нежитлових приміщень будівлі за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актами про підключення споживача до джерела теплової енергії № 175/3067 від 24.10.14р. та актом відключення споживача від джерела теплової енергії № 175/5314 від 14.04.2015 року підписаним представниками позивача та балансоутримувача. Система теплопостачання відповідача є централізованою ( вбудоване житло). За даною адресою розташований магазин непродовольчих товарів, що підтверджується переліком об*єктів теплоспоживання ( додаток № 4 від 01.04.2008 року). Але відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, не сплатив у визначені договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової енергії, внаслідок чого за період з листопада 2013 року по січень 2016 року утворилась заборгованість в сумі 12730,25 грн., яка до цього часу не погашена. Доказів на підтвердження оплати боргу за спірний період відповідач до суду не надав.

Відповідач за час розгляду справи самостійно сплатив 2000,00 грн. основного боргу. У відповідності до ст. 80 1-1 ГПК України, суд припиняє провадження в цій частині.

У відповідності до п. 6.4 договору, споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду зобов*язався самостійно , ініціативним дорученням сплатити Теплопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількість теплової енергії, з урахуванням залишкової суми ( сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію Споживач зобов*язався здійснювати до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 10730,25 грн. основного боргу обґрунтованою та підлягаючи задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 300,21 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2650,39 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нарахований індекс інфляції починаючи з 19.07.2014 року по 25.02.2016 року, що становить 2650,39 грн. при перевірці нарахувань судом було встановлено, що вірний розмір інфляційних втрат становить 2605,60 грн.

Щодо заявленого клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду, суд зазначає наступне, так відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Так вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Згідно з вказівками, що містяться в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

На підставі викладеного, суд задовольняє клопотання відповідача щодо надання розстрочки виконання рішення суду з 01.05.2016 року по 01.10.2016 року ( 10730,25 грн. + 2605,60 грн. + 300,21 грн. + 1378,00 грн. = 15014,06 грн. : 5= по 3002,81 грн. щомісячно).

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Тобто суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 80 п.1-1, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" ( м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 р/р 13 у ВАТ" Державний ощадний банк України" МФО 351823, ) суму основного боргу 10730,25 грн., інфляційні втрати - 2605,60 грн.. 3 % річних - 300, 21 грн. та судовий збір 1378,00 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат в сумі 44,79 грн. - відмовити.

В частині стягнення 2000,00 грн. - провадження припинити.

Розстрочити виконання рішення суду починаючи з 01.05. 2016 року по 01.10.2016 року по 3002,81 грн. щомісячно.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.04.2016 р.

Суддя Л.С. Лаврова