номер провадження справи 31/128/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.04.2016 Справа № 908/4683/14

Суддя господарського суду Запорізької області Кагітіна Л.П., розглянувши матеріали скарги Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у справі №908/4683/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача: Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради (84300, м. Краматорськ Донецької обл., вул. Орджонікідзе, 2-Б)

про стягнення 4882243,19 грн.,

За участю: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84313, м.Краматорськ Донецької області, вул. Машинобудівників, 32)

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №14-109 від 18.04.2014 р.;

від відповідача (заявника) ОСОБА_2, довіреність №03-01/180 від 09.02.2016 р.;

від ВПВР не зявився;

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016р. до господарського суду Запорізької області надійшла скарга № 03-01/294 від 24.02.2016р. Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якій скаржник просить суд зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області закрити виконавче провадження № 47723968. Разом із скаргою надано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги у порядку ст.121-2 ГПК.

Свої доводи скаржник обґрунтовує тим, відповідно до ст.18 п. 13 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» №2467-VI від 08.07.2010 р. заборгованість теплогенеруючих або теплопостачальних організацій за природний газ спожитий в період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій) не погашена на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтобаз України» №423-VIII від 14.05.2015 р., підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 міс. на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Виходячи з вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» №2467-VI від 08.07.2010 р. та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтогаз України» вважають, що штрафні санкції, які підлягають стягненню на підставі судового наказу № 908/4683/14, а саме пеня в розмірі 369 666,37 грн., 3% річних в розмірі 192 331,21 грн., інфляційні втрати в розмірі 646 976,73 грн. підлягають списанню, не зважаючи на укладений договір реструктуризації.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., через звільнення судді Хуторного В.М., 08.02.2016 р. скаргу по справі № 908/4683/14 передано на розгляд судді Кагітіної Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.03.2016 р. справу №908/4683/14 для розгляду скарги прийнято суддею Кагітіною Л.П., визнано причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновлено пропущений строк на звернення зі скаргою. Розгляд скарги призначено на 30.03.2016 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду скарги.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд скарги відкладався на 20.04.2016 р.

За клопотанням представника відповідача (заявника) та позивача розгляд скарги здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник відповідача (заявник) у судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просить суд зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області закрити виконавче провадження №47723968 з виконання наказу №908/4683/14 від 16.12.2014 р.

Представник позивача у судовому засіданні проти вимог, заявлених у скарзі заперечив з підстав, викладених у наданих суду письмових запереченнях за вих. №14/2-365в від 11.04.2016 р. За доводами позивача, твердження боржника про списання залишку коштів, а саме: 369 666,37 грн. пені, 192 331,21 грн. 3% річних, 646 976,73 грн. інфляційних втрат на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтогаз України» та ст.18 п. 13 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» є помилковими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки боржником не здійснені вимоги Закону для застосування його норм до правовідносин, які склалися. Також, з огляду на правову позицію Верховного Суду України, зазначив, що зобовязання боржника зі сплати кредитору суми боргу, збільшеної на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних є збільшенням розміру грошового зобовязання боржника, повязаним з його простроченням, а не санкцією. Крім того, звертає увагу суду на те, що законодавство України в цілому та зокрема Закон України «Про виконавче провадження» на який посилається боржник, не передбачає процесуальної дії, як закриття виконавчого провадження з підстав зазначених боржником. Просить суд відмовити боржнику у задоволенні скарги.

Представник ВПВР УДВС ГУЮ у Донецькій області у судове засідання не зявився, додаткових пояснень не надав. У поясненнях від 21.03.2016 р. зазначив, що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні, просить розглядати скаргу за відсутності представника, у вирішенні скарги покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконанню наказу господарського суду Запорізької області від 16.12.2014 р. у справі № 908/4683/14, суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу (ч. 2 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження).

Частиною 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

При цьому суд відзначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. по справі №908/4683/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволені та стягнуто з Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради заборгованість в сумі 3 673 268,88 грн., пеня в сумі 369 666,37 коп., 3% річних в сумі 192 331,21 грн., інфляційні втрати в сумі 646 976,73 грн. та судовий збір в сумі 73080,00грн.

16.12.2014р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 03.12.2014р. у справі № 908/4683/14 видано відповідний наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

За приписами ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами ч. 1 абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів скарги вбачається, що за заявою стягувача від 19.05.2015 р., державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2015р. ВП №47723968 та надано боржнику семиденний строк з дня винесення постанови, для самостійного виконання виконавчого документа. У звязку з відсутністю підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» постановою ВП№47723968 від 05.06.2015 р. відкладено провадження виконавчих дій до 17.06.2015 р. З метою повного, своєчасного виконання судового наказу №908/4683/14 від 16.12.2014 р. державним виконавцем здійснено запити до Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Донецькій області, Держземагенство у м. Краматорськ, Головному управлінню Держземагенства у Донецькій області. На підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постановою ВП №47723968 від 18.06.2015 р. державним виконавцем стягнуто з боржника виконавчий збір. Постановою ВП №47723968 від 06.07.2015 р., на підставі с. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем оголошено розшук майна боржника. Постановою ВП № 47723968 від 06.07.2015 р., на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з виконання наказу 908/4683/14 від 16.12.2014 р. державним виконавцем зупинено.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 38 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 6-10 і 12-14 частини першої статті 37 цього Закону, пунктами 2-5 частини першої статті 38 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин.

З матеріалів скарги вбачається, що боржником в ході виконання виконавчого провадження заборгованість за наказом №908/4683/14 від 16.12.2014 р. у розмірі 3 673 268,88грн. основного боргу та розмірі 128 205,43 грн. виконавчого збору за постановою про стягнення виконавчого збору від 18.06.2015 р. сплачена в повному обсязі та боржник звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою №03-01/1496 від 04.11.2015 р. про закриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що штрафні санкції, які підлягають стягненню за наказом №908/4683/14 від 16.12.2014 р., а саме: 369 666,37 грн. пені, 192 331,21 грн. 3% річних, 646 976,73 грн. інфляційних втрат та 73080,00грн., на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану НАК «Нафтогаз України» та ст.18 п. 13 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», підлягають списанню.

Листом №108/4-15П від 18.11.2015 р. державним виконавцем повідомлено боржника, що дійсно сума заборгованості за наказом №908/4683/14 від 16.12.2014 р. частково сплачена в самостійному порядку та підтверджується стягувачем, в розмірі 3673268,88 грн. основного боргу. Однак, у державного виконавця відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки нормами приписів ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено закінчення виконавчого провадження у звязку із списанням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"(3319-17) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

З огляду на норми Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу»(п.13ст.18), вбачається, що заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (423-19), підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтобаз України" (423-19) теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

Господарський суд не приймає доводи відповідача (заявника) з посиланням на норми ст. 18 п. 13 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та їх застосування до спірних правовідносин.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232-234 ЦПК та статей 86, 121-2 ГПК.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оспорюванні скаржником підстави звернення до суду не знаходять свого підтвердження, а дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області здійснені у повній відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012 р. встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з боку Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не вбачається бездіяльності та порушення норм Закону України Про виконавче провадження, оскільки, як слідує з матеріалів справи, державною виконавчою службою виконуються виконавчі дії з виконання наказу господарського суду Запорізької області у справі № 908/4683/14 від 16.12.2014 р. у відповідності до Закону України Про виконавче провадження. Виконавчий документ, а саме: судовий наказ від 16.12.2014 р. у справі №908/4683/14 про стягнення з КВП «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради на користь ПАТ «НАК «Нафтобаз України» заборгованості в сумі 3 673 268,88 грн., пені в сумі 369 666,37 грн., 3% річних в сумі 192 331,21 грн., інфляційних втрат в розмірі 646 976,73 грн. та судового збору в розмірі 73 080 грн., боржником в повному обсязі не виконаний та підлягає виконанню в примусовому порядку. Обставини на які посилається позивач у своїй скарзі не є підставою для закриття виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, скарга Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконанню наказу господарського суду Запорізької області від 16.12.2014 р. у справі № 908/4683/14 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконанню наказу господарського суду Запорізької області від 16.12.2014 р. у справі № 908/4683/14 відмовити повністю.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84313, м. Краматорськ Донецької області, вул. Машинобудівників, 32).

Суддя Л.П. Кагітіна