ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 квітня 2016 р. Справа № 903/122/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр логістики та дистрибюції", м. Луцьк

до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані роздрібні системи", м. Луцьк

до відповідача 2: Аграрного фонду, м. Київ

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Шум М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довір. №4/1-60 від 28.03.2016р.

від відповідача 1: ОСОБА_2 генеральний директор

від відповідача 2: ОСОБА_3, довір. № 522 від 21.12.2015р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

В судовому засіданні 12.04.2016р. в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 14.04.2016р. для представлення належно завірених копій.

Суть спору: ТзОВ "Регіональний центр логістики та дистрибюції" в позовній заяві просить зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані роздрібні системи" () та Аграрний фонд () усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр логістики та дистрибюції", а саме складським приміщенням №1 /літер У - 1/ загальною площею 6077,2 кв.м., що належить на підставі свідоцтва на право власності виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 03.10.2012 року №669-2 та зареєстрованого у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 15.11.2012 року №38203754 та складським приміщенням №2 /літер У - 2/ загальною площею 3661,7 кв.м., що належить на підставі свідоцтва на право власності виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 03.10.2012 року №669-2 та зареєстрованого у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 15.11.2012 року №38203807, шляхом негайного звільнення складських приміщень від цукру Аграрного фонду () в кількості 35980,395 тон.

Представник відповідача 1 - ТзОВ "Спеціалізовані роздрібні системи" ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, просить суд задовольнити їх повністю.

Відповідача 2 Аграрний фонд у відзиві на позовну заяву № 4001/391 від 11.04.2016р. звертає увагу суду на те, що під час проведення обшуку, в рамках кримінального провадження № 0000539 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.09.2015 року та на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/37730/15-к від 13.10.2015 року в складських приміщеннях, що знаходяться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева 1, проведена інвентаризація залишків ТМЦ, а саме цукру-піску який належить державі в особі Аграрного фонду кількістю 35980,395 тонн, який фактично знаходиться у складських приміщеннях за вказаною адресою.

Виявлений цукор-пісок в кількості 35980,395 тонн визнаний речовим доказом, вилучений та переданий на відповідальне зберігання представнику ТзОВ "Спеціалізовані роздрібні системи" ОСОБА_4

Також, у провадженні старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження №0000016, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 речовим доказом визнаний цукор-пісок у кількості 18833,395 тонн, який на теперішній час зберігається у складських приміщеннях за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева 1.

Повідомляємо, що від генерального директора ТзОВ "Спеціалізовані роздрібні системи" ОСОБА_2 26 лютого 2016 року надійшла претензія про звільнення складських приміщень за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева 1, в яких на даний час зберігається цукор, що належить Аграрному фонду та визнаний речовим доказом.

Про даний факт повідомлений слідчий в кримінальному провадженні №0000016 та детектив в провадженні №0000284 (№0000539 - обєднано).

Таким чином, цукор-пісок, який зберігається в складських приміщеннях за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева 1, перебуває в статусі речового доказу і його переміщення або будь-які інші дії без погодження з органами досудового розслідування не можливі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, встановив:

10 червня 2015 року між ТзОВ "Регіональний центр логістики та дистрибюції" (далі - позивач, установник управління) та ТзОВ "Спеціалізовані роздрібні системи" (далі - відповідач 1, управитель) було укладено договір управління нерухомим майном №1/06-15 (далі - договір).

У відповідності до п. 1.1. договору установник управління передав управителеві, а управитель прийняв від установника управління нерухоме майно: складське приміщення №1 /літер У-1/ загальною площею 6077,2 кв.м., складське приміщення №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7 кв.м., складське приміщення з адміністративно - побутовими приміщеннями /літер И-4/ загальною площею 4899,0 кв.м. та адміністративно - побутові приміщення /літер У-4/ загальною площею 1123,4 кв.м., які знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева, будинок 1, та зобовязався за плату, визначену даним договором, здійснювати від свого імені управління зазначеним нерухомим майном в інтересах Установника управління.

Згідно з п. 10 договору метою управління нерухомим майном, що є предметом даного договору, є отримання прибутку від його використання. Для досягнення зазначеної мети управителю надається право передавати нерухоме майно у користування будь-яким фізичним та юридичним особам, укладати договори оренди нерухомого майна із зазначеними фізичними та юридичними особами.

У відповідності до п. 9 договору всі вигоди від нерухомого майна, що передане в управління, належать установнику управління. З моменту укладення договору жодних розрахунків відповідачем з позивачем проведено не було.

29.01.2016р. позивачем та відповідачем - 1 було укладено угоду щодо припинення договору у звязку із змінами господарських планів власника приміщення. У відповідності до умов даної угоди сторони погодили провести приймання - передачу нерухомого майна від відповідач - 1 до позивач до 05.02.2016р.

05.02.2016р. позивачем та відповідачем - 1 було складено акт приймання - передачі до договору, у відповідності до якого відповідачем - 1 було повернуто позивачем нерухоме майно, а саме:

- складське приміщення з адміністративно - побутовими приміщеннями /літер И-4/ загальною площею 4899,0 кв.м.,

- адміністративно - побутові приміщення /літер У-4/ загальною площею 1123,4 кв.м., які знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева, будинок 1.

10.02.2016 року позивач звернувся з листом №4/1-29 до відповідача - 1, в якому зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань та п. 20 договору відповідачем - 1 не повернуто нерухоме майно, а саме: складське приміщення №1 /літер У-1/ загальною площею 6077,2кв.м. та складське приміщення №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7 кв.м. та вимагав його негайного повернення.

15.02.2016р. відповідачем - 1 надано відповідь позивачу за №3/1-31 в якій зазначено, що 06.10.2015р. між ТзОВ "Спеціалізовані роздрібні системи" (далі - відповідач, зберігач) та Аграрним фондом (далі - відповідач 2, поклажодавець) було укладено договір складського зберігання цукру №1ц.

У відповідності до п. 1.1. даного договору поклажодавець передає, а зберігач приймає цукор-пісок буряковий на відповідальне відокремлене зберігання згідно ДСТУ 4245:2003 в кількості 38833,395 тонни (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять три тонни 395кг), якість якого відповідає ДСТУ 4623:2006, упакованого (масою нетто 50,00 кг) в поліпропіленові мішки з поліетиленовими або поліпропіленовими мішками-вкладками, у кількості 800 000 штук (вісімсот тисяч штук) (далі - цукор). Згідно з п.1.2. договору складського зберігання цукру №1ц від 06.10.2015р. фактичне місце зберігання цукру визначено за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева 1. Цукор-пісок було розміщено в складському приміщені №1 /літер У-1/ загальною площею 6077,2 кв.м. та складському приміщені №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7 кв.м., пунктом 8.1. договору встановлено строк його дії до 31.12.2015р.

В звязку із закінченням терміну дії договору складського зберігання цукру №1ц від 06.10.2015р. відповідач 1 листом №3/1-21 від 29.01.2016р звернувся про закінчення терміну дії договору та необхідність звільнення складських приміщень від цукру відповідача - 2 в семи денний з моменту отримання листа.

Однак, станом на 15.02.2016 року відповідач - 2 відповіді на лист №3/1-21 від 29.01.2016р. не надав, цукор не забрав. Тому, вважає що відповідач - 1 позбавлений можливості виконати вимоги п.20 Договору управління нерухомим майном №1/06-15 від 10.06.2015р, в частині повернення складського приміщення №1 /літер У-1/ загальною площею 6077,2кв.м. та складського приміщення №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7кв.м.

22.02.2016р. позивач звернувся з листом №4/1-36 до відповідача - 1 в якому зазначив про необхідність вжиття невідкладних заходів для звільнення складських приміщень належних позивачу на праві приватної власності від цукру відповідача - 2 в найкоротші терміни. У випадку не повернення складського приміщення №1 /літер У-1/ загальною площею 6077,2 кв.м. та складського приміщення №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7 кв.м., які знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева будинок 1 на виконання договору в семи денний термін з моменту отримання даної вимоги, позивач буде змушений звернутись до суду за захистом порушених прав та усунення перешкод у користуванні майном власником приміщення.

Складські приміщення в яких відповідачем - 1 та відповідачем - 2 розміщено цукор - пісок належать на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом на право власності на складське приміщення №1 /літер У - 1/ загальною площею 6077,2 кв.м., виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 03.10.2012 року №669-2 та зареєстрованого у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 15.11.2012 року №38203754 та свідоцтвом на право власності на складське приміщення №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7 кв.м., виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 03.10.2012 року №669-2 та зареєстрованого у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 15.11.2012 року №38203807.

Відповідач - 1 користувався складським приміщеннями належними на праві власності позивачу на підставі договору управління нерухомим майном №1/06-15 від 10.06.2015р. В звязку, із припиненням вищевказаного договору з 29.01.2016р. у звязку із змінами господарських планів власника приміщення, відповідач - 1 втратив будь - яке право розпоряджатися або користуватися складським приміщеннями належними на праві власності позивачу.

Не звільняючи складське приміщення №1 /літер У-1/ загальною площею 6077,2 кв.м. та складське приміщення №2 /літер У-2/ загальною площею 3661,7 кв.м., які знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева 1 від цукру піску розміщеного відповідачем - 1 та відповідачем - 2, відповідачі своїми протиправними діями порушують право позивача на вільне користування приватною власністю.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за їх захистом.

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у користуванні майном (своєю власністю) є покладення на відповідачів обовязку усунути перешкоди в користуванні майном та зобовязання їх звільнити зайняті складські приміщення від цукру.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі не надали суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання, щодо звільнення приміщення позивача та не спростували заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідачів, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести порівно на обох відповідачів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 386, 391, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані роздрібні системи" () та Аграрний фонд () усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр логістики та дистрибюції", а саме складським приміщенням №1 /літер У - 1/ загальною площею 6077,2 кв.м. та складським приміщенням №2 /літер У - 2/ загальною площею 3661,7 кв.м., що належить позивачу шляхом негайного звільнення складських приміщень від цукру Аграрного фонду () в кількості 35980,395 тон.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізовані роздрібні системи", (м. Луцьк, вул. Карбишева 1, код 38409955) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр логістики та дистрибюції", (м. Луцьк, вул. Карбишева 1, код 35923075) 689,00грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Аграрного фонду, (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка 1, код 33642855) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр логістики та дистрибюції", (м. Луцьк, вул. Карбишева 1, код 35923075) 689,00грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення

складено 18.04.2016

Суддя М. С. Шум