ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" квітня 2016 р. Справа № 922/2362/15

Вх. номер 2362/15

Суддя господарського суду Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків, на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі

Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків

до Корпорації "Мостінвест", м. Харків

стягнення 7065,98грн

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №1993 від 28.12.2015

від відповідача: не з`явився

від ВДВС: ОСОБА_1, довіреність від 04.01.2016

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.05.2015 стягнуто з Корпорації "Мостінвест" (далі за текстом - відповідач, боржник) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (далі за текстом - позивач, стягувач) 6208,07грн. основного боргу, 204,98грн. пені, 613,43грн. збитків від інфляції, 39,50грн. 3% річних, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1827,00грн.

29 травня 2015 року на виконання даного рішення господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

09 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 (далі за текстом - ВДВС), в якій просить:

- визнати незаконними дії державного виконавця стосовно винесення постанови від 19.02.2016 про повернення виконавчого документа від 29.05.2015 №922/2362/15 стягувачу;

- скасувати постанову від 19.02.2016 державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження №49396388 щодо повернення наказу господарського суду Харківської області від 29.05.2015 №922/2362/15, як таку що порушує законні права та інтереси стягувача при здійсненні виконавчого провадження;

- зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені Законом України "Про виконавче провадження" з метою належного виконання виконавчого документа від 29.05.2015 №922/2362/15;

- відповідно до вимог статті 90 ГПК України постановити окрему ухвалу про порушення державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 вимог Закону України "Про виконавче провадження" при здійсненні виконавчого провадження №49396388 щодо примусового виконання наказу від 29.05.2015 №922/2362/15 та направити її Головному управлінню юстиції в Харківській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню протиправної та незаконної дії державним виконавцем.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в скарзі, просив її задовольнити в повному обсязі.

ВДВС у письмових запереченнях та його представник в судовому засіданні проти задоволення скарги стягувача заперечили, посилаючись на те, що органом виконання здійснено всі передбачені законом заходи щодо виконання судового рішення у даній справі та обґрунтовано винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Боржник пояснень на скаргу не надав, в судове засідання свого представника не направив. До господарського суду поштовою установою у зв'язку із закінченням строку зберігання повернуто копію ухвали від 10.03.2016 у даній справі, яка направлялася відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві. Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Враховуючи приписи чинного законодавства, а також те, що ухвала від 29.03.2016 про відкладення розгляду скарги на 19.04.2016 підприємством звязку не поверталася, судом здійснено належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання у даній справі.

Розглянувши скаргу стягувача на дії ВДВС, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників стягувача та ВДВС, суд встановив наступне.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2015 у даній справі 29.05.2015 видано наказ про стягнення з боржника на користь стягувача 6208,07грн. основного боргу, 204,98грн. пені, 613,43грн. збитків від інфляції, 3% річних в сумі 39,50 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Постановою ВДВС від 17.11.2015 відкрито виконавче провадження №49396388 з примусового виконання наказу №922/2362/15 від 29.05.2015, боржнику надано 7-денний строк для добровільного виконання рішення.

25 листопада 2015 року ВДВС винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника, у зв'язку із невиконанням боржником судового рішення в добровільному порядку.

26 листопада 2015 року ВДВС винесено:

- постанову про арешт на всі кошти боржника, що містяться на рахунку №3201 у ПАТ "Альфа-Банк" в межах суми 8892,98грн.

- постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

03 грудня 2015 року на адресу ПАТ "Альфа-Банк" надіслано платіжну вимогу №49396388/15 від 03.12.2015 для списання 9922,28грн. з рахунку боржника. Дана вимога повернута банком без виконання 15.12.2015, у зв'язку із тим, що рахунок боржника 3201 відсутній на обліку ПАТ "Альфа-Банк".

18 січня 2016 року державним виконавцем складено акт, згідно якого виходом за адресою: м.Харків, пр.Леніна(Науки), 40, де знаходиться боржник, не виявлено керівного органу боржника та майна, на яке можливо звернути стягнення.

19 лютого 2016 року ВДВС винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, за якою наказ №922/2362/15 від 29.05.2015 повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України про виконавче провадження.

Повертаючи виконавчий документ стягувачеві орган виконання зазначив, що згідно інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості про наявність майна боржника відсутні. Згідно БД "АМТ" - відомості про наявність авто-мото транспорту відсутні. Згідно відповіді ДФСУ за боржником зареєстровано відкриті розрахункові рахунки, - кошти на рахунку відсутні. Виходом державного виконавця за місцем реєстрації юридичної особи встановлено, що майна боржника та керівного органу юридичної особи за відповідною адресою не виявлено. Майна боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Звертаючись з даною скаргою на дії ВДВС, стягувач вказує, що державним виконавцем не використані всі надані йому права відповідно до законодавства, а тому постанова від 19.02.2016 є передчасною та незаконною.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 1 статті 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" необхідне одночасне виконання двох умов:

- відсутність майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення;

- здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку такого майна, які виявилися безрезультатними.

При цьому, висновок щодо "безрезультатності" та/або "неможливості" розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Суд вважає, що оскаржувана постанова ВДВС від 19.02.2016 вказаним вимогам не відповідає.

Так, згідно статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Зокрема, частиною 3 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Матеріали виконавчого провадження №49396388 свідчать, що ВДВС вказані запити щодо наявності рахунків у боржника не надсилалися.

Фактично, органом виконання використано відповідь Державної податкової служби України № від 20.10.2015 про наявність у боржника рахунку №3201 у ПАТ "Альфа-Банк", надану на запит №14373573 від 19.10.2015 у межах іншого виконавчого провадження №49064828.

Як свідчить напис ПАТ "Альфа-Банк" про повернення платіжної вимоги №49396388/15 від 03.12.2015, вказаний рахунок боржника у цій банківській установі відсутній.

У даному випадку, органу виконання належало звернутися з новим запитом про наявність інших рахунків боржника у банківських установах до органів ДФСУ, однак цього зроблено не було.

Доводи державного виконавця про те, що отримання нової довідки з органу доходів і зборів щодо рахунків боржника було недоцільним через неможливість відкриття боржником нових рахунків та чинністю раніше накладених арештів на грошові кошти боржника, суд вважає помилковими, оскільки необхідність отримання такої інформації під час звернення стягнення на кошти боржника прямо встановлена частиною 8 статті 52, частиною 3 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, згідно частини 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Разом із тим, у наданих ВДВС матеріалах виконавчого провадження наявні документи, які виготовлені ще до відкриття виконавчого провадження №49396388, а саме: Інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №84405884 від 26.01.2015, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади №48109526 від 19.10.2015, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №116548009 від 19.10.2015.

Доказів оновлення вказаної інформації саме в межах здійснення виконавчого провадження №49396388 органом виконання суду не надано, що також є порушенням вимог частини 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, посилання ВДВС на те, що ним було вчинено всі заходи щодо розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, суд вважає необґрунтованими, а постанову від 19.02.2016 ВП№49396388 - незаконною.

При цьому, суд не погоджується з посиланнями стягувача на те, що згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.10.2015 №48109526, в державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстрований запис про обтяження майна боржника, а саме автомобілю легкового Аudi А6, номер державної реєстрації АА8188НН. Так, згідно відомостей у вказаному витязі, вказаний автомобіль належить не боржнику (Корпорація Мостінвест, код 35700714), а іншій юридичній особі - ПАТ "Мост-Інвест", код 32159680.

Відповідно до пункту 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, враховуючи те, що вимоги скарги в частині визнання дій ВДВС незаконними, скасування постанови ВДВС від 19.02.2016 та зобов'язання ВДВС здійснити виконавчі дії, фактично зводяться до оскарження саме постанови ВДВС від 19.02.2016, суд вважає за можливе задовольнити скаргу стягувача частково та визнати недійсною постанову державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 19.02.2016 ВП №49396388 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Суд відмовляє в задоволенні скарги в частині вимог про винесення окремої ухвали в порядку статті 90 ГПК України щодо державного виконавця, у звязку із відсутністю достатніх підстав. При цьому, суд виходить з того, що при розгляді скарги судом не було встановлено грубих та умисних порушень законності або недоліків в діяльності державного виконавця, які б потягли значні негативні наслідки для стягувача. Крім того, винесення окремої ухвали має на меті усунення виявлених судом порушень законодавства. Однак у випадку розгляду скарги в порядку статті 121-2 ГПК України усунення таких порушень відбувається шляхом визнання постанови державного виконавця недійсною, або визнання дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнання недійсними наслідків виконавчих дій, або зобов'язання органу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. Також, судом враховано, що державним виконавцем під час розгляду скарги виконано усі вимоги суду щодо надання матеріалів виконавчого провадження та забезпечено явку в судові засідання.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків, на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсною постанову державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 19.02.2016 ВП №49396388 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В іншій частині скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків, на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Суддя Калантай М.В.