ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016р. Справа№ 914/875/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод», смт. Івано-Франкове,

про: стягнення заборгованості в сумі 21 021,37 грн

Суддя М. Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 довіреність № 502-4571/2 від 25.12.15р.;

відповідача: не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод» про стягнення заборгованості в сумі 21 021,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач, в порушення умов договору про постачання електричної енергії №90415 від 02.11.2007 р. не здійснив оплату за поставлену активну електричну енергію внаслідок чого відповідачу проведено нарахування на загальну суму 18 689,05 грн. Крім того, внаслідок порушення умов Договору, відповідачу нараховано 1 753,24 грн пені, 119,54 грн 3% річних та 459,54 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 31.03.2016 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 18.04.2016 р. Рух справи відображено в ухвалах суду.

В судове засідання 25.04.2016 р. представник позивача зявився, надав пояснення по справі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 25.04.0216 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ судом, причин неприбуття в судове засідання не повідомив, вимог ухвали суду від 31.03.2016 р. не виконав без поважних причин.

Згідно ст. 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. За умовами ст.17 Закону України від 15.05.2003, № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. Зокрема, в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Відповідно до ст. 88 та ч. 2 ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи вказується в установчих документах. Оскільки відповідно до ст. 88 ЦК України установчі документи юридичної особи по винні обов'язково містити місцезнаходження юридичної особи, то у разі коли відбувається зміна місцезнаходження, повинні вноситися відповідно зміни до установчих документів і бути проведена державна реєстрація цих змін. Після проведення державної реєстрації в спеціалізованому друкованому засобі масо вої інформації має бути надруковане повідомлення, яке повинно містити: най менування юридичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи; по переднє та нове місцезнаходження юридичної особи; місце та дату проведення державної реєстрації змін до установчих документів, зокрема щодо зміни місцезнаходження юридичної особи (ст. 22 Закону).

За таких обставин, з врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторонни зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд, керуючись ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності пояснень (заперечень) відповідача щодо заявлених позовних вимог та представника відповідача у судовому засіданні, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

02 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго", (надалі позивач) та Закритим акціонерним товариством «Ремонтно-інструментальний завод» (надалі відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії № 90415 (надалі Договір). (а/с 31-42)

Сторони Договору, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінили організаційну правову форму господарювання позивач з Відкритого акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство та відповідач із Закритого акціонерного товариства на Приватне акціонерне товариство.

За умовами цього Договору постачальник електричної енергії (позивач у справі) продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною у додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач (відповідач у справі) оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що постачальник зобовязується: постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №1 Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання, схем електропостачання, визначених додатками №11 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на pівні дозволеної потужності зазначеної в додатку №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно п. 2.3.3. та п. 2.3.4. Договору споживач зобовязаний: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно п. 8.3. Договору Додатки до цього Договору №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», №10 «Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача» дійсні у разі їх погодження із електропередавальною організацією.

Порядок розрахунків за спожиту електроенергію врегульовано Додатком №2 до Договору №90415 від 02.11.2007 р. (а/с 43-44)

Згідно з Додатком №2, розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з Договором. Розрахунковим періодом вважається період з 30 числа попереднього місяця до 29 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається постачальником електричної енергії як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду. (п. 3 Додатку №2)

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.(п. 4 Додатку №2)

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. (п. 6 Додатку №2)

На виконання умов Договору позивачем відповідачу поставлено відповідачу електроенергію та отримано відповідачем, що підтверджується відмітками про отримання на долучених до матеріалів справи рахунків за активну енергію за період з вересня по грудень 2015 р. (а.с. 15-22)

В порушення умов договору відповідачем не було здійснено повної оплати за поставлену активну електричну енергію починаючи з вересня 2015р., внаслідок чого відповідачу проведено нарахування на загальну суму 18 689,05 грн

Станом на час розгляду справи судом, відповідач заборгованість за активну електричну енергію на суму 18 689,05 грн не погасив, доказів зворотнього суду не надав.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Згідно п. 7 Додатку №2 до Договору, у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цим Договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

На підставі наведеного позивачем проведено нарахування 1 753,24 грн пені, 119,54 грн 3% річних та 459,54 грн інфляційних втрат.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 02.11.2007 року між сторонами у справі укладено Договір про постачання електричної енергії № 90415 (надалі Договір).

За умовами Договору, енергопостачальна організація здійснює постачання електроенергії відповідачу в обсязі, передбаченому договором, а відповідач зобов'язаний оплачувати спожиту ним електричну енергію шляхом перерахування належних до сплати сум у встановлені договором терміни.

Однак, в порушення умов Договору, за період вересня по грудень 2015 року відповідачем не було здійснено повної оплати за поставлену активну електричну енергію, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 18 689,05 грн

На час розгляду справи судом, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, відзиву на позов до суду не надходило, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач щодо заявлених позовних вимог не заперечив, доказів погашення боргу не подав, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Львівобленерго щодо стягнення заборгованості за поставлену активну електричну енергію в сумі 8 689,05 грн є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Згідно п. 7 Додатку №2 до Договору, у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цим Договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 753,24 грн пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, вимоги позивача про стягнення 119,54 грн 3% річних, 459,54 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, оскільки судове рішення прийнято на користь позивача, судові витрати потрібно покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 34 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод» (адреса: 81070, Львівська область, Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, 55; ідентифікаційний код 32673479) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (адреса: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ідентифікаційний код 00131587) 18 689,05 грн заборгованості, 1 753,24 грн пені, 119,54 грн 3% річних, 459,54 грн інфляційних втрат, 1 378,00 грн судового збору.

3.Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2016 р.

Суддя Синчук М.М.