ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.16р. Справа № 904/527/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції публічного акціонерного товариства "Центренерго", смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Етал-Профі", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання сплатити 41 683,62 грн. пені та 1 113,68 грн. штрафу за невиконання умов договору № 12/201 від 28.08.2015 року про закупівлю (поставку) товарів

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №871/22 від 18.12.2015 року, представник

ОСОБА_2, довіреність №876/22 від 18.12.2015 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № б/н від 21.01.2015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції публічного акціонерного товариства "Центренерго" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про зобов'язання товариство з обмеженою відповідальністю "Етал-Профі" сплатити штрафні санкції на загальну суму 51 713,94 грн., з яких:

- 48 828,08 грн. пені за загальний період з 24.09.2015 року по 20.01.2016 року;

- 2 885,86 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 20.01.2016 року відповідач у повному обсязі не виконав умови договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/201 від 28.08.2015 року в частині повної та своєчасної поставки продукції, а саме відповідачем поставлено продукцію на загальну суму 16 685,22 грн. з простроченням строку поставки, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000214 від 23.09.2015 року на суму 9 295,00 грн., № РН-0000218 від 25.09.2015 року на суму 3 188,16 грн., № РН-0000228 від 12.10.2015 року на суму 4 202,06 грн. В частині поставки продукції на суму 15 909,78 грн. відповідачем зобов'язання не виконано. Крім того, згідно акту виявлених прихованих недоліків склотекстоліту 2 СТЕФ-1 в кількості 36,9 кг. на суму 3 188,16 грн. та акту виявлених прихованих недоліків склотекстоліту 3 СТЕФ-1 в кількості 38,6 кг., склотекстоліту СТЕФ-1 в кількості 10,5 кг. на суму 4 202,06 грн. відповідачем порушені зобов'язання щодо якості продукції.

Таким чином на підставі п. 9.2 та п. 9.3 договору позивачем нарахована пеня за прострочення зобов'язання щодо поставки продукції на суму 48 828,08 грн., за прострочення поставки продукції понад 20 днів штраф у розмірі 7% на суму 1 407,82 грн. та за порушення зобов'язання щодо якості продукції штраф у розмірі 20% на суму 1 478,04 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що доказом направлення письмової заяви позивач зазначає рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дане повідомлення не є доказом отримання письмової заяви відповідачем, оскільки не було направлено на адресу підприємства відповідача. Як вбачається з повідомлення про вручення адреса на яку відправлено листа - пр. Воронцова, б. 73, м. Дніпропетровськ, 49000, тоді як дана адреса не має жодного відношення до відповідача, юридичним та фактичним адресом відповідача є АДРЕСА_1.

Щодо поставки продукції з прихованими недоліками відповідача вказує, що позивач не повідомив відповідача про факт виявлення недоліків та не залучив жодну експертну організацію для підтвердження неякісної поставки з боку відповідача, тим самим порушив порядок приймання прихованих недоліків. Опис, який міститься в матеріалах справи не є доказом направлення повідомлень відповідача, оскільки направлений на адресу, яка не має жодного відношення до відповідача. Відповідач не був інформований про необхідність сумісного приймання передачі продукції. Надані позивачем акти не відповідають вимогам договору та Інструкції № П-7, а тому не можуть бути достатнім доказом порушення відповідачем умов договору щодо поставки неякісної продукції. Інших доказів позивач не представив, тому, на думку відповідача, позивачем не доказано факту порушення з боку відповідача умов договору щодо поставки продукції неналежної якості.

10.03.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог в якій останній зазначає, що враховуючи те, що ані умовами договору, ані жодним нормативно-правовим актом не передбачена будь-яка встановлена форма письмової заяви, то на думку позивача, є всі підстави приймати за таку письмову заявку претензію публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Зміївської теплової електричної станції № 25/1546-5275 від 12.10.2015 року, яка була отримана відповідачем 20.10.2015 року, про свідчить поштове повідомлення. Таким чином приймаючи до уваги зазначене позивач уточнює позовні вимоги з урахуванням дати отримання претензії № 25/1546-5275 від 12.10.2015 року та просить стягнути з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором № 12/201 від 28.08.2015 року про закупівлю (поставку) товарів у сумі 42 797,30 грн., з яких:

- 41 683,62 грн. пеня за період з 31.10.2015 року по 09.03.2016 року;

- 1 113,68 грн. 7% штрафу за прострочення понад 20 днів.

04.04.2016 року відповідач надав до суду відзив на уточнені позовні вимоги де вказує, що заперечує проти позовних вимог оскільки вважати, що саме 20.10.2015 року була отримана претензія від 12.10.2015 року неможливо, оскільки відсутній поштовий опис. Відповідач звертає увагу, що поставка товару відбулася на підставі довіреності, відправка товару відбулася в день видання довіреності на отримання ТМЦ, про що зазначається в п. 5.7 договору, що відпуск продукції здійснюється на підставі оригіналу відповідної довіреності на отримання товарно-матеріальної цінності, оформленої покупцем на свого представника. У зв'язку з тим, що ані договором ані законом не передбачена форма та зміст письмової заяви, відповідач розцінював - довіреність, як заявку на отримання ТМЦ, виданою з боку позивача. Кількість відвантаженої продукції повністю відповідає кількості зазначеної в довіреності.

12.04.2016 року позивачем надані письмові пояснення де зазначив, що останнім належним чином були надіслані на адресу відповідача претензії № 25/1545-5247 від 12.10.2015 року на суму 1 986,94 грн. та № 25/1546-5275 від 12.10.2015 року на суму 7 029,32 грн., які були отримані особисто директором товариства з обмеженою відповідальністю "Етал-Профі" ОСОБА_4 20.10.2015 року, про що свідчать розрахунковий фіскальний чек, список № 184 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ВПЗ Комсомольське Зміївською ТЕС (ф. 103) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які безумовно є належними та допустимими доказами у справі.

Також у судовому засіданні представник відповідача вернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій посилаючись на те, що позивачем не надано доказів завдання йому збитків пов'язаних з недопоставкою товару за договором № 12/201 від 28.08.2015 року. Крім того, відповідач вказує, що на сьогоднішній день він має дуже скрутне матеріальне становище та позивач виконав не в повному обсязі взяті на себе зобов'язання щодо оплати поставленого товару, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2016 року порушено провадження у справі з призначення справи до розгляду в засіданні на 18.02.2016 року. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року розгляд справи призначено на 29.02.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 29.02.2016 року було оголошено перерву до 10.03.2016 року, у судовому засіданні від 10.03.2016 року - до 04.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2016 року за клопотанням представника відповідача строк розгляду спору продовжено до 19.04.2016 року включно та розгляд справи відкладено до 12.04.2016 року.

У судовому засіданні 12.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2015 року між публічним акціонерним товариством "Центренерго" (далі покупець, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Етал-профі" (далі постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю (поставку) товарів № 12/201 (далі договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору.

Відповідно до п. 1.2. договору покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатку до договору (п. 1.3. договору).

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (п. 1.5. договору).

Розрахунки за продукцію здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника в порядку, передбаченому додатком № 1 до договору (п.2.5. договору).

Згідно з п. 3.1. договору постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору.

Фактичний обєм кожної партії продукції зазначається у відповідній письмовій заявці покупця, яка є невідємною частиною даного договору. При цьому, покупець на підставі своїх письмових заявок, в межах запланованого в договорі обсягу продукції, має право перерозподіляти продукцію між вантажоотримувачами без додаткового погодження з постачальником (п. 3.3. договору).

Пунктом 5.3. договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції. В разі якщо фактична передача продукції і дата підписання акту приймання-передачі продукції не співпадають до підписання акту приймання-передачі продукції (в т.ч. в період приймання продукції за кількістю та якістю), продукція вважається переданою покупцю на відповідальне зберігання.

Відповідно до п. 5.8 договору при поставці продукції постачальник зобов'язаний надати покупцю необхідні приналежності та наступні оригінали документів:

- рахунку-фактуру;

- відповідних товаросупроводжувальних накладних;

- іншої документації на продукцію згідно до договору.

Відповідно до п. 7.3.1. постачальник зобовязаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені цим договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору (п. 12.1. договору).

Додатком № 1 до договору сторони визначили характеристики продукції, яка поставляється. Пунктом 5 Додатку № 1 визначено строк поставки продукції повинен складати не більше 10-ти календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки покупця.

Позивач відправив на адресу відповідача (м. Дніпропетровськ, пр. Воронцова, 73) лист № 07/628-4530 від 07.09.2015 року щодо постачання продукції на загальну суму 32 595,00 грн.:

- склотекстоліт 1 СТНФ-1 на суму 7 215,00 грн.;

- склотекстоліт 20 СТЕФ-1 на суму 8 370,00 грн.;

- склотекстоліт 2 СТЕФ-1 на суму 8 640,00 грн.;

- склотекстоліт 3 СТЕФ-1 на суму 8 370,00 грн.

Замовлення відповідач отримав 14.09.2015р., що підтверджується підписом представника відповідача у поштовому повідомленні (а.с. 18 том 1).

На виконання умов договору відповідачем здійснено поставку товару на загальну суму 16 685,22 грн., що підтверджується актами приймання-передачі продукції:

- від 25.09.2015 року на суму 9 295,00 грн.;

- від 28.09.2015 року на суму 3 188,16 грн.;

- від 15.10.2015 року на суму 4 202,06 грн.;

та видатковими накладними:

- № РН-0000214 від 23.09.2015 року на суму 9 295,00 грн.;

- № РН-0000218 від 25.09.2015 року на суму 3 188,16 грн.;

- № РН-0000228 від 12.10.2015 року на суму 4 202,06 грн.

В порушення умов договору відповідач не здійснив у встановлені договору строки поставку частини товару на суму 15 909,78 грн.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 25/1546-5275 від 12.10.2015 (а.с. 30 том 1), в якій позивач вимагав сплатити штрафні санкції за невиконання умов договору.

Станом на дату звернення позивача з позовом до суду відповідач умови договору не виконав, суму штрафних санкцій не сплатив, що і стало причиною виникнення спору.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що поставка товару обумовленого сторонами відбулась з простроченням та не в повному обсязі, у звязку з чим позивачем за непоставлений своєчасно товар нараховано 7% штрафу у розмірі 1 113,68 грн. та пеню у розмірі 41 683,62 грн. за період з 31.10.2015 року по 09.03.2016 року.

Відповідно до п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання

Згідно п. 9.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

У разі невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня у розмірі 2 % вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад двадцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості; відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобов'язань за цим договором, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції і 3% річних (п.9.2 договору).

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що сума пені, що підлягає до стягнення за період з 31.10.2015 року по 09.03.2016 року складає 41 683,62 грн. та 7% штрафу становить 1 113,68 грн.

Заперечення відповідача щодо неотримання ним від позивача заявки на поставку продукції у звязку з тим, що заявка направлена на іншу адресу судом не приймаються з наступних підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для приватного вирішення господарського спору. Ці данні встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими і речовими доказами, а також поясненнями представників сторін, які беруть участь в судовому процесі.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача, за допомогою засобів поштового зв'язку, поштове відправлення, до якого входив документ, а саме претензія № 25/1546-5275 від 12.10.2015 року на суму 7 029,32 грн. про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, позивач надав суду докази того, що претензія була відправлена 15.10.2015 року за допомогою засобів поштового зв'язку, про що свідчить розрахунковий фіскальний чек, список №104 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ВПЗ Комсомольське Зміївською ТЕС та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд при винесенні рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 19 січня 2011 року № 10/224-10 та № 12/63.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження завдання йому відповідачем збитків від порушення прийнятих на cебе грошових зобовязань саме за укладеним із ним договором.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного законним і справедливим буде зменшення заявленої позивачем пені до 22 240,46 грн. та штраф до 556,84 грн.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково у сумі 22 240,46 грн. та штраф до 556,84 грн.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 378,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Етал-профі" (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 37148778) на користь публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, ідентифікаційний код 22927045) в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Комсомольське, Балаклійське шосе, 2, ідентифікаційний код 05471247) пеню у сумі 22 240,46 грн. та штраф у сумі 556,84 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.2016 року.

Суддя ОСОБА_5