РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/2355/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Комунального підприємства «Київпастранс»

про стягнення 7695,44 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Гусєв П.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Магратій Я.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 7695,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 13.12.2012, по вул. Героїв Дніпра у м. Києві, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм тролейбуса марки «ЮМЗ», інвентарний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

У подальшому, позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Рено» - ПАТ «Укртелеком» (страхувальник) договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № А0255864/878402/282 від 01.12.2011, виплатив власнику пошкодженого страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 7695,44 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника тролейбусу «ЮМЗ», бортовий номер НОМЕР_2, не було застраховано, позивач, на підставі положень ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача, як з особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 7695,44 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, та зазначив, що позивач звернувся із позовом в порядку суброгації (заміна кредитора у зобов'язанні), а отже, строк позовної давності за позовними вимогами сплинув, в зв'язку з чим у позові слід відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2011 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (страховик) та власником автомобіля «Рено», Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №А0255864/878402/282, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9124619, 13.12.2012, на вул. Героїв Дніпра у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса марки «ЮМЗ», інвентарний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого пошкоджено зазначені транспортні засоби.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання водієм тролейбуса марки «ЮМЗ», інвентарний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 п. 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2013 по справі 3-164/13, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №А0255864/878402/282 від 01.12.2011, на підставі страхового акту № 3401Р/40/2013 від 12.02.2013 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО, Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив ЛТД», в розмірі 7695,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 78690 від 12.02.2013.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Мотив ЛТД» №12141 від 20.12.2012, згідно з яким вартість відновлювальних робіт автомобіля «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, склала 7834,44 грн., включно з ПДВ.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

На момент скоєння ДТП тролейбус марки «ЮМЗ», інвентарний номер НОМЕР_2 правомірно перебував під керуванням ОСОБА_3, як співробітника Комунального підприємства «Київпастранс».

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Рено», д.н.з.НОМЕР_1, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

13.12.2012 позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих.№1263/3) про відшкодування в порядку регресу виплаченого ним страхового відшкодування, однак зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Такий випадок встановлено статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування», згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги починає спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача.

Отже, фактично у такому випадку відбувається суброгація, тобто лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання.

Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 23.09.2015 по справі №3-303гс15 та Вищий господарський суд України у постанові від 29.05.2015 по справі №910/22731/14.

Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто, страховик виступає замість страхувальника.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами п.2.2 Постанови №10 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За висновками суду, невиплата позивачу, як особі, яка у відповідності до положень договору №А0255864/878402/282 від 01.12.2011 здійснила оплату страхового відшкодування, розміру фактичних витрат, свідчить про наявність порушеного права Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

Як вказувалось вище, за висновками суду, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги починає спливати у момент заподіяння шкоди. При цьому, у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до винної особи із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до ст.262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як було встановлено судом, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи (осіб), відповідальної за завдані збитки. Однак, строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, саме з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої особи (страхувальник, а після виплати страхового відшкодування - страховик) виникло право подати позов до суду.

Наразі, господарський суд зазначає, що твердження позивача про те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з розглядуваним позовом в порядку регресу, а отже строк позовної давності у даному випадку повинен розраховуватись від дня виконання основного зобов'язання, є необґрунтованими.

За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст.993 Цивільного кодексу України і ст.27 Закону України «Про страхування».

Як вже зазначалось вище, згідно зі ст.262 Цивільного кодексу України зміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто, у даному випадку перебіг позовної давності починається з моменту настання страхового випадку - дорожньо-траспортної пригоди, яка відповідно до довідки №9124619 про дорожньо-транспортну пригоду сталась 13.12.2012.

Як вбачається з відтиску штемпелю вхідної кореспонденції загального відділу діловодства господарського суду міста Києва, позивач подав позовну заяву до суду 12.02.2016, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Згідно з п.п.3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладені обставини та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Відповідно до положень ст.49 господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 21.04.2016

Суддя Я.В. Маринченко