РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016Справа №910/1449/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень"

про стягнення 1 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Долударьов Р.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" звернулось до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень" про стягнення з останнього штрафу в сумі 1 000 грн. відповідно до договору про надання послуг з науково-технічної обробки та зберігання документів від 01.09.2015 № 28.

25.03.2016 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі від 25.01.2006 №1-5/45 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач у судовому засіданні стверджує, що його права порушені, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, докази цього містяться в матеріалах справи.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 01.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень", далі Виконавець, та Приватним акціонерним товариство "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів", далі Клієнт, було укладено договір про надання послуг з науково-технічної обробки та зберігання документів № 28, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1 Договору) Виконавець на умовах цього договору надає Клієнту послуги з обробки паперових документів, а також інші послуги за погодженням сторін, пов'язані з такою обробкою, в тому числі: систематизація документів, зберігання документів у сховищі, доставка документів, практичне забезпечення архіву Клієнта тощо, а Клієнт приймає надані послуги та сплачує їх вартість відповідно до умов даного договору.

За актом приймання-передачі від 01.09.2015 відповідач від позивача прийняв архівні паперові матеріали для зберігання, у кількості 9 архівних коробок. Сторони спільно перевірили та встановили, що архівні паперові матеріали складаються з первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів позивача за період з 09.07.2003 по 01.10.2012.

Згідно з п. 3.2.3 Договору Клієнт має право отримувати документи від Виконавця до закінчення встановленого договором строку зберігання на підставі письмового замовлення. У такому випадку Клієнт зобов'язаний попередити про це Виконавця не менше ніж за 30 робочих днів.

Пунктами 4.1. 4.2 Договору визначено, що сторона, яка постраждала від невиконання або неналежного виконання іншою стороною зобов'язань за договором, має право вимагати відшкодування завданих їй збитків. Виконавець відповідає перед Клієнтом у випадку знищення чи псування документів Клієнта внаслідок умислу або грубої необережності, або порушенні умов зберігання та зобов'язаний сплатити Клієнту штраф у розмірі 200% від вартості послуг зберігання таких документів за поточний місяць.

Актом від 01.09.2015 погодження цін до Договору визначено, що вартість послуг зберігання документації за місяць становить 500 грн.

Позивач стверджує, що 04.12.2015 надіслав відповідачу письмове замовлення на дострокове повернення документів зі зберігання у зв'язку з необхідністю надання цих документів для перевірки правоохоронним органам. Відповідач листом від 09.12.2015 повідомив позивача, про те, що по технічним причинам неможливо встановити місцезнаходження цих документів, однак проводяться всі можливі заходи по їх пошуку. За таких обставин, позивач на підставі п. 4.2 Договору намагається у судовому порядку стягнути з відповідача штраф у сумі 1 000 грн. у зв'язку втратою його документів.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Судом прийнято до уваги що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання в розумінні ст. 55 ГПК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень" були втрачені, прийняті за актом приймання-передачі архівні паперові матеріали, що підтверджується листом-відповіддю останнього від 09.12.2015 № 2, то відповідно до умов п. 4.2 Договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 200% від вартості послуг зберігання таких документів за поточний місяць.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень" про стягнення штрафу в сумі 1 000 грн. є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень", згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 629, 901 ЦК України, ст. ст. 55, 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр антикризових рішень" (03039, м. Київ, пр-т. Червонозоряний, буд. 119, оф. 107, ) на користь:

- Приватного акціонерного товариства "Державний науково-виробничий комплекс заготівлі і збереження аутологічної крові та її компонентів" (01061, м. Київ, вул. Воровського, буд. 27, ) штраф у сумі 1 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 27.04.2016

Суддя Ю.О.Підченко