ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. Справа № 911/4713/13

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів головуючого судді Антонової В.М., судді Конюх О.В., судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю А.М.В.;

2. Приватного підприємства АВТОЛЮКС-2000

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача-2 ОСОБА_1

про стягнення 762 600,00 доларів США та 664 655,83 грн.

та за зустрічним позовом Приватного підприємства АВТОЛЮКС-2000

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю А.М.В.;

2. Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1

про визнання недійсними окремих положень додаткової угоди до кредитного договору.

За участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача 2 за зустрічним позовом) ОСОБА_2 (дов. №09-32/659 від 16.11.2015);

від відповідача 1 за первісним позовом (відповідача 1 за зустрічним позовом) не зявились;

від відповідача 2 за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) не зявились;

від третьої особи не зявились.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі позивач з первісним позовом) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (далі відповідач 1 за первісним позовом) та Приватного підприємства «Автолюкс-2000» (далі відповідач 2 за первісним позовом), за участю третьої особи ОСОБА_1 про стягнення 762 600,00 доларів США заборгованості за кредитним договором №04-02-08/218 від 20.05.2011 та 664 655,83 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами своїх зобовязань за кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218 від 20.05.2011 та договором поруки №04-02-08/221 від 20.05.2011 в частині своєчасного повернення кредиту у строк та у розмірі, встановлених такими договорами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2013 порушено провадження у справі № 911/4713/13, розгляд справи призначено на 30.01.2014.

29.01.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача 2 за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1554/14), згідно якого просив відмовити в задоволенні первісного позову в частині вимог до ПП «Автолюкс-2000», оскільки на його думку, договір поруки є припиненим на підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

29.01.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача 1 за первісним позовом надійшли письмові пояснення (вх. №1555/14), згідно якого зазначив про необґрунтований розрахунок позивача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.01.2014 продовжено строк вирішення спору у справі №911/4713/13 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 20.02.2014.

18.02.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача 1 надійшли заперечення проти позову (вх. №2977/14), згідно яких заперечив проти наявних розрахунків позивача та визначив суму заборгованості у розмірі 729 111,53 доларів США за тілом кредиту та 81 338,29 доларів США пені та надав контррозрахунок та виписки по рахунку відповідача 1.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.02.2014 відкладено розгляд справи на 06.03.2014.

05.03.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання (вх. №3980/14), згідно якого просив залучити до матеріалів справи обґрунтований розрахунок суми боргу та пені, письмові пояснення щодо наданих заперечень, виписку по рахунку відповідача 1.

06.03.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача 1 за первісним позовом надійшло клопотання про призначення у справі №911/4713/13 судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.03.2014 призначено колегіальний розгляд справи №911/4713/13.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.03.2014 справу №911/4713/13 прийнято до розгляду у складі колегії суддів головуючого судді Антонової В.М., суддів Рябцевої О.О. та Третьякової О.О., розгляд справи призначено на 17.04.2014.

16.04.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом надійшли заперечення №39-1/1405-8 від 16.04.2014 (вх. №7138/14) на клопотання про призначення судової економічної експертизи.

17.04.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від Приватного підприємства «Автолюкс-2000» (позивач за зустрічним позовом/ відповідач 2 за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (відповідач 1 за зустрічним позовом/ відповідач 1 за первісним позовом) та до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (відповідач 2 за зустрічним позовом / позивач за первісним позовом) про визнання недійсними окремих положень додаткової угоди до кредитного договору.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що п.п.3, 4, 5 додаткової угоди суперечать вимогам ст. 511, 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку», а відтак, на думку позивача за зустрічним позовом, підлягають визнанню недійсними.

17.04.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача 2 за первісним позовом надійшли пропозиції щодо питань для судової економічної експертизи у справі №911/4713/13 (вх. №7153/14).

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.04.2014 розгляд справи відкладено на 30.04.2014.

18.04.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника ПП «Автолюкс-2000» надійшли додаткові пояснення (вх. №7334/14).

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.04.2014 прийнято зустрічну позовну заяву ПП «Автолюкс-2000» до ТОВ «А.М.В.» та ПАТ «Промінвестбанк» про визнання недійсними окремих положень додаткової угоди до кредитного договору, розгляд зустрічної позовної заяви призначено на 30.04.2014.

30.04.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника ПАТ «Промінвестбанк» надійшло клопотання №39-1/1436-8 від 30.04.2014 (вх. 8137/14) про залучення до матеріалів справи документів, серед яких, зокрема, відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.04.2014 зупинено провадження у справі №911/4713/13 до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №910/4009/14.

11.12.2014 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача за первісним позовом надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №911/4713/13.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2014 справу №911/4713/13 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Антонової В.М., суддів Горбасенка П.В. та Рябцевої О.О., поновлено провадження у справі №911/4713/13, розгляд справи призначено на 26.01.2015.

23.01.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника ТОВ «А.М.В.» надійшли додаткові заперечення проти позову (вх. №1510/15), згідно яких додатково зазначив про наявні похибки розрахунку позовних вимог позивача за первісним позовом.

23.01.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від ПП «Автолюкс-2000» надійшли додаткові пояснення (вх. №1511/15), згідно яких зазначає, що на його думку, договір поруки є припиненим, а відтак позовні вимоги в частині вимог до ПП «Автолюкс-2000» не підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2015 справу №911/4713/13 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючого судді Антонової В.М., суддів Зайця Д.Г. та Рябцевої О.О.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2015 розгляд справи відкладено на 26.02.2015.

26.02.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від ТОВ «А.М.В.» надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.03.2015 розгляд справи призначено на 19.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.03.2015 призначено судову економічну експертизу у справі №911/4713/13, провадження у справі №911/4713/13 зупинено на час проведення судової експертизи.

10.08.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №6800/6801/15-45 від 05.08.2015 з повідомленням про неможливість надання висновку експерта у звязку з несплатою вартості проведення експертизи та невиконанням вимог експерта.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.08.2015 справу №911/4713/13 прийнято до провадження колегії суддів: головуючого судді Антонової В.М., суддів Зайця Д.Г. та Щоткіна О.В., поновлено провадження у справі №911/4713/13, розгляд справи призначено на 17.09.2015.

16.09.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника ТОВ «А.М.В.» надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №21838/15).

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2015 зобовязано у ПАТ «Промінвестбанк» надати документи, розгляд справи відкладено на 08.10.2015.

07.10.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника ТОВ «А.М.В.» надійшли пропозиції щодо питань для проведення судової економічної експертизи (вх. №23697/15) та додаткові письмові пояснення (вх. №23698/15).

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2015 справу №911/4713/13 прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Антонової В.М., суддів Зайця Д.Г. та Конюх О.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.10.2015 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Український центр судових експертиз», зупинено провадження у справі №911/4713/13 на час проведення судової експертизи.

02.02.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю Український центр судових експертиз надійшов супровідний лист №1-02/02 від 02.02.2016 (вх. №283/15), яким повідомлено про неможливість надання висновку експерта у справі №911/4713/13 у звязку з несплатою вартості проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 справу №911/4713/13 прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Антонової В.М., суддів Конюх О.В. та Щоткіна О.В., поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.03.2016.

03.03.2016 до господарського суду Київської області, до початку судового засідання, від представника відповідача 1 за первісним позовом ОСОБА_3 надійшла телеграма (вх. 8/16) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2016 розгляд справи відкладено на 07.04.2016 у зв'язку з неприбуттям в судове засідання 03.03.2016 представників відповідачів за первісним позовом та представника третьої особи.

У судовому засіданні 07.04.2016 представник відповідача 1 за первісним позовом заявив клопотання про продовження строку розгляду спору та відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що він не мав достатньо часу щоб підготуватися до судового засідання та ознайомитись з матеріалами справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2016 задоволено клопотання представника відповідача 1 за первісним позовом, продовжено строк вирішення спору у справі №911/4713/13 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 15.04.2016.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 15.04.2016 представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача 1, представник відповідача 2 та представник третьої особи в судове засідання 15.04.2016 не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідачів за первісним позовом в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2011 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено Кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218, за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 825 000,00 доларів США, на умовах, встановлений цим Договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені Договором.

Згідно з п. 2.2. Кредитного договору дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 15 травня 2014р. У разі несвоєчасного погашення суми, що перевищує ліміт кредитної лініії, датою остаточного поверення всіх коштів за кредитною лінією є п»ятий робочий день з дня, у якому сталось таке перевищення. У разі несвоєчасної сплати плати за кредит відповідно п.п. 3.2. цього Договору, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є шістдесятий календарний день від дня нарахування плати за кредит, яка не сплачена у встановлений цим Договором строк, але не пізніше дати остаточного поверення всіх отриманих в межах кредитної лінії суми кредиту.

У відповідності до п. 3.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитором на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої кредитором процентної ставки у розмірі 10,5% річних в доларах США.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що нарахування банком процентів здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до п. 3.5 договору у випадку порушення позичальником встановленого п. 2.1, п. 2.2 договору строків повернення отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 14 процентів річних, яка нараховується на суму простроченого кредиту, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п. 3.4 договору.

Згідно п. 6.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.

31.01.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено договір про внесення змін №04-02-08/33 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218 від 20.05.2011, згідно якого сторони погодили викласти п. 3.3 договору в наступній редакції: «нарахування банком процентів здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. З 01.01.2012 при розрахунку процентів використовується метод «факт/360», виходячи із кількості днів у місяці та 360 днів у році.»

15.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено договір про внесення змін №04-02-08/93 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218 від 20.05.2011, згідно якого сторони внесли зміни в п.2.1, 3.13 та 3.10 кредитного договору.

17.04.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено договір про внесення змін №04-02-08/112 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218 від 20.05.2011, згідно якого внесли зміни в п. 2.1 та п. 3.13 договору.

14.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено договір про внесення змін №04-02-08/130 до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218 від 20.05.2011, згідно якого сторони внесли зміни в п. 2.1, п. 3.13, 4.2.11, 4.3.4 та 4.3.9 кредитного договору.

Відповідно до п. 3 договору про внесення №04-02-08/130 від 14.05.2012 сторони вирішили доповинити розділ 4 «Права та обов»язки сторін» Кредитного договору, Договору про внесення змін №04-02-08/93 від 15.03.2012, Договору про внесення змін №04-02-08/112 від 17.04.2012 п. 4.2.11, виклавши його в наступній редакції: « 4.2.11 Позичальник зобовязується оформити в іпотеку 2-х поверхову адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012».

Згідно з п. 4 договору про внесення №04-02-08/130 від 14.05.2012 сторони вирішили доповнити п. 4.3.4 розділу 4 «Права та обов»язки сторін» кредитного договору, Договору про внесення змін №04-02-08/98 від 15.03.2012, Договору про внесення змін №04-02-08/112 від 17.04.2012 до Кредитного договору, виклавши його в наступній редакції: «п. 4.3.4. абзац 9 Не оформлення позичальником в іпотеку 2-х поверхової адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012».

Згідно з п. 5 договору про внесення №04-02-08/130 від 14.05.2012 сторони вирішили доповнити п. 4.3.9. розділу 4 «Права та обов»язки» Кредитного договору, Договору про внесення змін №04-02-08/93 від 15.03.2012, Договору про внесення змін №04-02-08/112 від 17.04.2012, виклавши його в наступній редакції: «п. 4.3.9. 2 абзац У випадку невиконання відкладальної умови по оформленню в іпотеку 2-х поверхової адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012, встановити автоматичне підвищення процентної ставки на 3% з 16.08.2012».

29.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено договір про внесення змін та доповнень №116-00-32К/18 до кредитного договору.

Зокрема, відповідно до п. 1 зазначеного договору про внесення змін та доповнень №116-00-32К/18 від 29.01.2013, сторони погодили викласти п. 2.1 договору в наступній редакції: «Повернення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами у відповідності до наступного графіку: 825 000,00 доларів США не пізніше 15.08.2012; відновлення ліміту кредитної лінії після перегляду на КК 825 000,00 доларів США 16.08.2012; 275 000,00 доларів США не пізніше 15.03.2013, 275 000,00 доларів США не пізніше 16.04.2013, 275 000,00 доларів США не пізніше 15.05.2013; відновлення ліміту кредитної лінії після перегляду на КК 825 000,00 доларів США 16.05.2013; 275 000,00 доларів США не пізніше 14.03.2014; 275 000,00 доларів США не пізніше 15.04.2014; 275 000,00 доларів США не пізніше 15.05.2014».

Виконання зобов'язання за кредитним договором №04-02-08/218 від 20.05.2011 забезпечувались такими засобами забезпечення виконання зобов'язань:

- договором поруки № 04-02-08/221 від 20.05.2011, укладеним між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (кредитор) та приватним підприємством «Автолюкс-2000» (поручитель);

- договором поруки № 04-02-08/222 від 20.05.2011 укладеним між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель);

- договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 04-02-08/219 укладеним між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (кредитор) та ОСОБА_1 (іпотекодавець).

Відповідно до п.2.1 договору поруки №04-02-08/221 від 20.05.2011 поручитель у відповідності до умов договору, у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором зобовязується виконати зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованість в розмірі наданого кредиту 825 000,00 доларів США; процентів, нарахованих за користування кредитом (у тому числі, у разі прострочення виконання зобовязання по поверненню кредиту, процентів за неправомірне користування кредитом; комісійна винагорода за надання послуг за операціями оформлення забезпечення в сумі 3 055,00 грн, неустойки (штрафу, пені); збитки, завдані кредитору; нарахована комісійна винагорода за надання кредиту, в розмірі 0,1 відсотка від суми ліміту кредитної лінії).

Згідно п. 2.2 договору поруки у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником зобовязань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й позичальник.

Відповідно до п. 5.3 договору договір вступає в дію з моменту підписання його сторонами та діє до повного погашення зобовязання за кредитним договором, в забезпечення якого надано поруку, а також договорів про внесення змін до нього.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом виконав свої зобовязання за кредитним договором, відкрив позичальнику позичковий рахунок та рахунки для нарахування та сплати процентів, надав кредитні кошти в сумі 825 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами №10/23 від 25.05.2011 на суму 541 976,90 доларів США, №41/23 від 31.05.2011 на суму 273 023,10 доларів США та відповідними виписками по рахунках.

Відповідач 1 за первісним позовом порушив умови кредитного договору, не здійснив погашення кредиту згідно встановленого графіку, таким чином розмір заборгованості визначений ПАТ «Промінвестбанк» станом на 29.01.2013 склала 762 000,00 доларів США.

17.07.2013 на адресу ТОВ «А.М.В.» позивач за первісним позовом направив вимогу про погашення заборгованості по кредиту у розмірі 762 000,00 доларів США та повідомив, що у звязку з тим, що відповідач 1 за первісним позовом порушив п. 2.1 договору, а саме до 15.08.2012 не сплатив суму боргу, банк відповідно до п. 3.5 договору з 16.08.2012 встановив процентну ставку у розмірі 14% на прострочену суму кредиту.

Аналогічну вимогу 10.09.2013 було вручено відповідачу 2 за первісним позовом.

Однак, зазначені вимоги залишились без відповіді та задоволення з боку відповідачів за первісним позовом.

Крім того, позивач за первісним позовом зазначає, що з 16.08.2012 процентну ставку за користування кредитом було збільшено додатково на 3%, оскільки не було виконано п. 3, 4, 5 договору про внесення №04-02-08/130 від 14.05.2012 щодо оформлення в іпотеку нерухомого майна, що знаходиться за адресою Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21.

Як вбачається з матеріалів справи предметом первісного позову є вимоги про стягнення 762 600,00 доларів США заборгованості за кредитом та 664 655,83 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту.

Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини та правовідносини поруки.

Згідно частини першої та частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою та частиною третьою ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до частини першої ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання та відповідає перед ним за порушення зобовязання боржником.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання боржником, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від всіх боржників так і від будь-кого з них окремо.

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що ПАТ «Промінвестбанк» було необґрунтовано з 16.08.2012 встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17%.

Так, відповідно до п. 3.5 договору у випадку порушення позичальником встановленого п. 2.1, п. 2.2 договору строків повернення отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 14 процентів річних, яка нараховується на суму простроченого кредиту, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п. 3.4 договору.

Судом встановлено, що відповідач 1 за первісним позовом в строк до 15.08.2012, визначений п. 2.1 договору, з урахуванням договорів про внесення змін, не здійснив погашення кредиту в повному обсязі, відтак процентна ставка з 16.08.2012 мала становити 14%.

Однак, при розрахунку заборгованості, позивач за первісним позовом з 16.08.2012 зазначає процентну ставку у розмірі 17%, обґрунтовуючи таке збільшення порушенням відповідачем 1 за первісним позовом п. 2.1 та п. 4.2.9 кредитного договору, з урахуванням змін внесених договором про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 (а саме у звязку з тим, що ТОВ «А.М.В.» порушено строк повернення кредиту та тим, що не було укладено договір іпотеки на будівлю за адресою Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21).

Проте, судом встановлено, що 20.05.2011 між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (кредитор) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 04-02-08/219, предметом іпотеки якого є комплекс розміщений за адресою Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21.

Відтак, відповідачем 1 за первісним позовом не було порушено п. 4.2.9 договору, а отже, у ПАТ «Промінвестбанк» не було підстав для збільшення процентної ставки на 3% за порушення умов щодо укладання договору іпотеки на будівлю за адресою Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21.

Проте, судом встановлено, що відповідач 1 за первісним позовом порушив умови п. 2.1 договору, не повернув наданий кредит в строк до 15.08.2012, тому ПАТ «Промінвестбанк» мало право на встановлення процентної ставки за користування кредитом у розмірі 14% відповідно до п. 3.5 кредитного договору з 16.08.2012.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач здійснює нарахування процентів річних починаючи з 20.05.2011, однак як встановлено судом ТОВ «А.М.В.» відповідно до наявних в матеріалах справи меморіальних ордерів отримало кошти у розмірі 541 976,90 доларів США 25.05.2011 та кошти у розмірі 283 023,10 доларів США 31.05.2011.

Відповідно до умов кредитного договору, зокрема п. 3.3 договору, сторони погодили, що нарахування банком процентів здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відтак, позивач мав право на нарахування відсотків у розмірі 10,5% на суму 541 976,90 доларів США з 25.05.2011 по 30.05.2011 та на суму 825 000,00 доларів США з 31.05.2011.

З урахуванням вищевикладеного, суд здійснив власний перерахунок заборгованості та встановив, що з урахуванням викладених обставин та визначених позивачем за первісним позовом періодів, з урахуванням уточнених розрахунків, фактичний розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 29.11.2013 становить 727 819,81 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку.

Твердження відповідача 2 за первісним позовом, зазначені у відзиві на позовну заяву, що на його думку, позовні вимоги є необґрунтованими в частині стягнення грошових коштів з Відповідача 2 за первісним позовом, оскільки договір поруки є припиненим, оцінюються судом критично, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, станом на момент розгляду справи в суді, договір поруки №04-02-08/221 від 20.05.2011 є чинним, в судовому порядку не визнавався припиненим, ПП «Автолюкс-2000» не було заявлено таких вимог в зустрічних позовних вимогах, відтак у суду відсутні підстави вважати договір поруки №04-02-08/221 від 20.05.2011 припиненим.

Враховуючи вищезазначене та те, що борг за кредитним договором перед позивачем за первісним позовом на час прийняття судового рішення не погашено, розмір боргу у сумі 727 819,81 доларів США відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача за первісним позовом про солідарне стягнення з відповідачів за первісним позовом 762 600,00 доларів США заборгованості за кредитним договором №04-02-08/218 від 20.05.2011 підлягає частковому задоволенню у розмірі 727 819,81 доларів США.

Крім того, у звязку з несвоєчасною сплатою відповідачем 1 за первісним позовом суми кредиту, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів за первісним позовом за період з 18.02.2013 по 29.11.2013 664 655,83 грн пені.

Відповідно до п. 5.3 договору за несвоєчасну сплату сум кредиту т/або процентів за надання кредиту, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Пунктом 2.1 договору поруки №04-02-08/221 від 20.05.2011 поручитель у відповідності до умов договору зобовязався у випадку невиконання або/та неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором по погашенню заборгованості виконати зобовязання, зокрема, по погашенню неустойки (штрафу, пені).

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач 1 за первісним позовом мав виконати передбачене договором зобовязання щодо повернення кредиту до 15.08.2012, відтак право на нарахування пені у позивача за первісним позовом виникло з 16.08.2012 по 16.02.2013.

Судом визначено, що період для нарахування пені за прострочення виконання зобовязання з повернення суми кредиту закінчується 16.02.2013, в той час як позивач за первісним позовом починає нарахування пені з 18.02.2013, тобто вже після закінчення періоду для нарахування пені, встановленого ч.6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача за первісним позовом про стягнення 664 655,83 грн пені.

Крім того, не погоджуючись з первісними позовними вимогами ПАТ «Промінвестбанк», ПП «Автолюкс-2000» (позивач за зустрічним позовом) на підставі ст. 60 ГПК України звернувся з зустрічним позовом до ТОВ «А.М.В.» (відповідач 1 за зустрічним позовом) та ПАТ «Промінвестбанк» (відповідач 2 за зустрічним позовом) про визнання недійсними п. 3, 4, 5 договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні пункти додаткової угоди суперечать ст. ст. 511, 583 ЦК України та ст. 5 Закону України "Про іпотеку".

Як встановлено судом, 20.05.2011 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (позичальник) укладено Кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №04-02-08/218, за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 825 000,00 доларів США, на умовах, встановлений цим Договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені Договором.

В подальшому до зазначеного кредитного договору сторонами укладались наступні договори про внесення змін до нього: Договір про внесення змін №04-02-08/33 від 31.01.2012, Договір про внесення змін №04-02-08/93 від 15.03.2012, Договір про внесення змін №03-02-08/112 від 17.04.2012, Договір про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012, Договір про внесення змін №04-02-08/203 від 03.10.2012, Договір про внесення змін та доповнень №116-0032К/18 від 29.01.2013.

Так, згідно з п. 3 договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 до Кредитного договору сторони вирішили доповинити розділ 4 «Права та обовязки сторін» Кредитного договору, Договору про внесення змін №04-02-08/93 від 15.03.2012р., Договору про внесення змін №04-02-08/112 від 17.04.2012р.п. 4.2.11., виклавши його в наступній редакції: « 4.2.11. Позичальник зобовязується оформити в іпотеку 2-х поверхову адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012».

Згідно з п. 4 договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 до Кредитного договору сторони вирішили доповнити п. 4.3.4. розділу 4 «Права та обовязки сторін» Кредитного договору, Договору про внесення змін №04-02-08/98 від 15.03.2012, Договору про внесення змін №04-02-08/112 від 17.04.2012 до Кредитного договору, виклавши його в наступній редакції: «п. 4.3.4. абзац 9 Не оформлення позичальником в іпотеку 2-х поверхової адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012».

Згідно з п. 5 договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 до Кредитного договору сторони вирішили доповнити п. 4.3.9. розділу 4 «Права та обовязки» Кредитного договору, Договору про внесення змін №04-02-08/93 від 15.03.2012, Договору про внесення змін №04-02-08/112 від 17.04.2012, виклавши його в наступній редакції: «п. 4.3.9. 2 абзац У випадку невиконання відкладальної умови по оформленню в іпотеку 2-хповерхової адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012, встановити автоматичне підвищення процентної ставки на 3% з 16.08.2012».

Отже, спірними пунктами договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 відповідач 1 за зустрічним позовом, як позичальник, взяв на себе зобовязання оформити в іпотеку 2-х поверхову адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21 до 15.08.2012. При цьому сторони передбачили, що в разі невиконання відкладальної умови по оформленню в іпотеку вказаного майна, кредитором застосовується підвищена процентна ставка на 3%.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 4 ст. 179 ГК України визначено основний принцип, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Аналогічні положення містять і норми ЦК України, які визначають, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст. 627 ЦК України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України).

В силу ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 511 ЦК України передбачено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

В силу ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема, нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено належними засобами доказування обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання положень договорів недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача за зустрічним позовом про визнання недійсними п. 3, 4, 5 договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів за первісним позовом 762 600,00 доларів США заборгованості за кредитним договором №04-02-08/218 від 20.05.2011 та 664 655,83 грн пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 727 819,81 доларів США заборгованості за кредитним договором №04-02-08/218 від 20.05.2012.

Заявлені зустрічні позовні вимоги про визнання недійсними п. 3, 4, 5 договору про внесення змін №04-02-08/130 від 14.05.2012 є необґрунтованими та недоведеними у встановленому законом порядку, відтак колегія суддів відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову, у відповідності до статті 49 ГПК України, покладаються судом на відповідачів за первісним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз. 3 п. 4.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21; ідентифікаційний код 32103994) та з Приватного підприємства «Автолюкс-2000» (65007, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 30704159) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченко, буд. 12; ідентифікаційний код 00039002) 727 819 (сімсот двадцять сім тисяч вісімсот девятнадцять доларів США) 81 центів заборгованості за кредитним договором №04-02-08/218 від 20.05.2012.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А.М.В.» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Робкорівська, буд. 21; ідентифікаційний код 32103994) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченко, буд. 12; ідентифікаційний код 00039002) 29 611 (двадцять девять тисяч шістсот одинадцять гривень) 75 коп. судового збору.

4. Стягнути з Приватного підприємства «Автолюкс-2000» (65007, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 30704159) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, провулок Шевченко, буд. 12; ідентифікаційний код 00039002) 29 611 (двадцять девять тисяч шістсот одинадцять гривень) 75 коп. судового збору.

5. В решті первісних позовних вимог відмовити.

6. В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено: 22.04.2016

Головуючий суддя В.М. Антонова

Суддя О.В. Конюх

Суддя О.В. Щоткін