ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 р. Справа № 909/145/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретаря судового засідання Ломей Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", Кловський узвіз, 9/1, м.Київ, 01021 в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", вул. І.Рубчака, 3, м.Львів, 49053

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорі Прикарпаття", вул.В.Івасюка, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення заборгованості в сумі 8925,76 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1-начальник сектору загально-правової роботи юридичного відділу, довіреність від 09.12.15р.

від відповідача: ОСОБА_2-представник, довіреність № 8 від 22.01.16р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", м.Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", м.Львів звернулося в господарський суд Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорі Прикарпаття", Івано-Франківськ про стягнення заборгованості в сумі в сумі 60258,35 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 15.03.16.

15.03.16р. представник позивача направив суду заяву за вих. № 1059/6-09 від 04.03.16р. (вх. № 2258/16 від 14.03.16р.) про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 3333,17 грн. - пені, 227,88 грн. - 3 % річних та 479,87 грн. збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Ухвалою суду від 15.03.16, відповідно до норми ч.4 ст.22 ГПК України, прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду та відкладено розгляд справи на 07.04.16.

Розгляд справи 07.04.16 не відбувся у зв"язку із перебуванням судді Цюх Г.З. на лікарняному.

Представник позивача направив суду клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів за вх.№3323/16 від 06.04.16, проти задоволення якого відповідач не заперечував.

Ухвалою суду від 11.04.16, в межах строку продовженого сторонами, справу призначено до розгляду на 26.04.16.

Представник відповідача в засіданні суду подав платіжне доручення №61525724 від 24.02.16 про оплату 53319,06 грн. основного боргу.

Представник позивача підтвердив факт оплати відповідачем суми основного боргу, позовні вимоги підтримав, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог за вх.№3144/16 від 04.04.16, в якій просив стягнути 8925,76 грн. заборгованості, в тому числі 7333,88 грн. пені, 1091,22 грн. інфляційних та 500,66 грн. - 3%. Вказана заява судом прийнята до розгляду.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення 8925,76 грн. заборгованості, в тому числі 7333,88 грн. пені, 1091,22 грн. інфляційних та 500,66 грн. - 3%.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

24.11.15 між сторонами по справі укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №, за умовами якого, позивач зобов'язався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а відповідач, у свою чергу, вносити плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, що передбачені умовами договору (а.с.12-15).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 200 тис. куб. м.

Згідно з пунктом 3.1 даної угоди послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Відповідно до пункту 5.3 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 цього правочину).

Пунктом 5.5 договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач у грудні 2015 року надав відповідачу передбачені наведеною угодою послуги на загальну суму 53319,06 грн. (з ПДВ). Даний факт підтверджується підписаним між сторонами актом №12-15- від 31.12.15 на суму 53319.06 грн. (а.с.16).

Відповідно до ст.629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення закріплено в ч.1 ст. 188 ГК України

Якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повністю сплатив основний борг в сумі 53319,06 грн. - 24.02.16 (платіжне доручення №61525724 від 24.02.16), тобто, з порушенням умов п.5.5. договору.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до статті 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. В силу ст.546 ЦК України виконання зобов"язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 232 ГК України, встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, що позивачем дотримано .

У п.7.3 договору сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» № 01-8/344 від 11.04.2005р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом самостійно здійснено перерахунок пені, інфляційних та 3% річних та встановлено, що розрахунки позивача є арифметично вірними.

Таким чином, до стягнення підлягають 7333,88 грн. пені, 1091,22 грн. інфляційних та 500,66 грн. - 3%.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 230, 232, 233 ГК України, ст.ст.509, 526, 530, 546, 549, 612, 617, 624, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорі Прикарпаття" про стягнення заборгованості у сумі 8925,76 грн. - задоволити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зорі Прикарпаття" (вул.В.Івасюка, м. Івано-Франківськ, 76018, код 35129580) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вул. Кловський узвіз, 9/1, м.Київ, 01021, код 30019801) в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (вул. І.Рубчака, 3, м.Львів, 49053 , код 25560823) - 7333 (сім тисяч триста тридцять три) грн. 88 коп. пені, 1091 (одну тисячу дев"яносто одну) грн. 22 коп. інфляційних, 500 (п"ятсот) грн. 66 коп. - 3% та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.04.16

Суддя Цюх Г.З.