РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016Справа №910/3710/16

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛСО-ЦЕХ»

про стягнення 57 138,28 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Діденко І.В.(дов. №2326-К-О від 11.07.2014);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

02.03.2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛСО-ЦЕХ» про стягнення заборгованості за кредитним договором №К3М8LON06426 від 06.11.2014 в розмірі 57 138,28 грн., з яких 27 670,76 грн. - заборгованість за кредитом, 1 030,47 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 25 287,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 000,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2 150,00 грн. штраф, відсоток.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають із кредитного договору №К3М8LON06426 від 06.11.2014 щодо своєчасного повернення кредиту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2016 порушено провадження по справі №910/3710/16, розгляд справи призначено на 24.03.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.03.2016 у зв'язку із неявкою представника відповідача, а також невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 04.03.2016, розгляд справи відкладено на 12.04.2016.

В судове засідання 12.04.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 12.04.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відзиву на позов не надав.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 12.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

06.11.2014 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛСО-ЦЕХ» (далі - позичальник) було укладено кредитний договір №К3М8LON06426 (далі - договір), за умовами якого позичальник отримав кредитний ліміт у розмірі 43 034,00 грн. зі сплатою 23% річних та терміном повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 до цього договору).

Відповідно до п. 1.1 договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом на цілі, зазначені у п. А2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у п. 2.1.2 цього договору в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

Згідно п. А 7 договору у випадку порушення позичальником будь-якого з грошового зобов'язання, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,128% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються.

За умовами п. А.8 договору дата сплати процентів зазначена у Графіку зменшення поточного ліміту (додаток №1 до цього договору), починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. п. 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5 договору позичальник зобов'язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору та повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1,2, 2.2.14, 2.3.2; сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4, 4.6, 4.13 цього договору

За умовами п. 2.3.8 банк має право незалежно від настання термінів виконання зобов'язань позичальником за цим договором вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. п. 2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог п. 1.1 цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік.

Згідно із п. 4.1 договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з поточного рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А 6 цього договору, а саме - 23% річних.

Відповідно до п. 4.2 договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п. А. 7 цього договору.

У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу (п. 5.1 договору).

Згідно із п. 5.8 договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання обома сторонами та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором (п. 6.1 договору).

Матеріали справи містять претензію позивача від 31.01.2016 №41106К3М8S0BQ, направлену на адресу відповідача згідно із описом вкладення у цінний лист, у якій останній повідомляв відповідача про наявність заборгованості у розмірі 54 047,43 грн. та вимагав її негайного погашення.

Станом на 12.02.2016 борг відповідача перед позивачем не погашений, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 57 138,28 грн., з яких 27 670,76 грн. - заборгованість за кредитом, 1 030,47 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 25 287,05 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1 000,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2 150,00 грн. штраф, відсоток, яку позивач просив суд стягнути з відповідача згідно позовної заяви.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Як зазначалося вище, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу (п. 5.1 договору).

Згідно із п. 5.8 договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000,00 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" №01-8/344 від 11.04.2005 з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом здійснено перерахунок заявленої позивачем суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яка підлягає стягненню з відповідача, та встановлено, що зазначена сума є законною, обґрунтованою та повністю підлягає задоволенню у розмірі 25 287,05 грн.

Крім того, враховуючи вищевикладене та умови укладеного між сторонами договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1000,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2 150,00 грн. штрафу у відсотках, також підлягають задоволенню.

Враховуючи доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором та наявність заборгованості відповідача у вказаному позивачем розмірі, а також відсутність доказів її погашення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛСО-ЦЕХ» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, офіс 422, код 38105489) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код 14360570) заборгованість за кредитом у розмірі 27 670 (двадцять сім тисяч шістсот сімдесят) грн. 76 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 1 030 (одна тисяча тридцять) грн. 47 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 25 287 (двадцять п'ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 05 коп., штраф фіксована частина - 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.. штраф (відсоток) - 2 150 (дві тисячі сто п'ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 18.04.2016.

Суддя В.О. Демидов