ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 915/684/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Поліщука В.Ю., Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргуПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича
на постанову та ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року
у справі Господарського суду№ 915/684/14 Миколаївської області
за заявоюГолови ліквідаційної комісії Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Репченко Ю.А.
про визнання банкрутом Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко"
ліквідаторКозлов В.О.
у судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Дельта Банк": Коновал Р.О. (довіреність від 31.03.2016 року),
Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко": ліквідатор Козлов В.О., арбітражний керуючий,
ПАТ "Укрсоцбанк"Боровський М.Є. (довіреність №02-36/3072 від 24.10.2014 року).
В С Т А Н О В И В :

у провадженні Господарського суду Миколаївської області знаходиться справа №915/684/14 про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 29.05.2014 року за заявою Голови ліквідаційної комісії боржника Репченко Ю.А. за особливостями провадження згідно статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року, далі - Закон про банкрутство) (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 1).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.09.2014 року визнано кредиторські вимоги ПАТ "Дельта Банк" до боржника на суму 13 411 545, 18 грн. із зобов'язанням ліквідатора вимоги на суму 4 301 847 грн. включити окремо до реєстру вимог кредиторів, вимоги на суму 1 218 грн. витрат зі сплати судового збору віднести до першої черги задоволення, 8 231 787, 41 грн. - до четвертої черги задоволення та 877 910, 77 грн. - до шостої черги задоволення реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 45 941 076, 25 грн., в тому числі з вимогами ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 13 411 545, 18 грн.

Справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2014 року, ліквідатором банкрута призначено Репченко Ю.А., повноваження якої припинено ухвалою суду від 26.08.2015 року із призначенням судом згідно з ухвалою від 01.10.2015 року ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козлова В.О. (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 2 - 7).

20.11.2015 року до господарського суду надійшло клопотання ліквідатора Козлова В.О. про надання згоди на продаж в межах справи про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме: нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв за початковою вартістю 8 657 699 грн. в порядку та на умовах, визначених статтями 65, 66 Закону про банкрутство, шляхом проведення торгів у формі аукціону (вх. №21467/15) (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 8 - 15).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року (суддя Ткаченко О.В.) задоволено клопотання ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Козлова В.О. про надання згоди на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк"; надано згоду на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв за початковою вартістю 8 657 699 грн. в порядку та на умовах, визначених статтями 65, 66 Закону про банкрутство, шляхом проведення торгів у формі аукціону; відмовлено у задоволенні клопотання кредитора - ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання ліквідатора здійснити незалежну оцінку майна банкрута, заставодержателем якого є ПАТ "Дельта Банк", у суб'єкта оціночної діяльності, що акредитований у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 75 - 78).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, забезпечений кредитор ПАТ "Дельта Банк" (далі - скаржник) звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 24.12.2015 року як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та за умов неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж нерухомого майна боржника, обтяженого заставою (іпотекою) ПАТ "Дельта Банк".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Пироговського В.Т., суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.) апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у даній справі залишено без змін (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 176 - 184).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 09.02.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 24.12.2015 року, справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статті 42 Закону про банкрутство та передчасністю їх висновків про можливість надання згоди на продаж заставного майна банкрута без попереднього погодження ліквідатором його початкової вартості з банком-заставодержателем.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 09.02.2016 року та ухвалу суду першої інстанції від 24.12.2015 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представників ПАТ "Укрсоцбанк" - Боровського М.Є., ПАТ "Дельта Банк" - Коновал Р.О., а також ліквідатора банкрута Козлова В.О., дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 2 статті 41 Закону про банкрутство передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону про банкрутство, майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує; продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Положеннями частин 1, 2 статті 43 Закону про банкрутство передбачено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 44 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Отже, положеннями статті 42 Закону про банкрутство законодавець визначив порядок надання згоди на відчуження заставного майна, згідно якого така згода є безумовною та надається кредитором-заставодержателем, або судом (за відсутності згоди кредитора-заставодержателя), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені законом.

Оцінка майна банкрута за Законом про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, положення якого застосовуються в ході ліквідаційної процедури банкрута, є власною компетенцією ліквідатора та може проводитися ним із застосуванням висновків експертів-оцінювачів у разі продажу майна боржника частинами, якщо не вдалося його реалізувати у вигляді цілісного майнового комплексу.

Відтак, дії з формування ліквідаційної маси та оцінки предметів застави можуть проводитися ліквідатором пізніше у часі або паралельно з отриманням згоди суду на відчуження заставного майна, а для отримання згоди на відчуження ліквідатором майна в ліквідаційній процедурі йому достатньо встановити фактичну наявність у боржника предметів застави на час проведення ліквідаційної процедури.

Разом з тим, відсутність обов'язку ліквідатора узгоджувати з банком-заставодержателем умови продажу заставного майна, в тому числі його початкову вартість, відповідно до Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, не позбавляє ліквідатора банкрута права на вчинення дій, шляхом зобов'язання організатора аукціону в договорі про продаж майна банкрута повідомляти кредитора-заставодержателя про дату та місце проведення аукціону з продажу заставного майна, виходячи з його обов'язку дотримуватися балансу інтересів боржника та кредиторів в ході здійснення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою суду від 29.05.2014 року порушено справу про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" за особливостями провадження відповідно до статті 95 Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року; постановою господарського суду від 05.06.2014 року боржника визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ухвалою господарського суду від 01.10.2015 року ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Козлова В.О. (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 1 - 7).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 20.11.2015 року ліквідатором Козловим В.О. подано до господарського суду клопотання про надання згоди на продаж в межах справи про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме: нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв за початковою вартістю 8 657 699 грн. в порядку та на умовах, визначених статтями 65, 66 Закону про банкрутство, шляхом проведення торгів у формі аукціону (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 8 - 15).

Судами встановлено, що на етапі продажу майна банкрута цілісним майновим комплексом його реалізувати не вдалося, у зв'язку з чим ліквідатор звернувся до суб'єкта оціночної діяльності, який оцінив частину майна підприємства-боржника, що є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк" - нежитлові приміщення промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв, та визначив його ринкову вартість в розмірі 8 657 699 грн., про що оцінювачем ТОВ "Оціночна компанія "Аспект" Суріною Г.В. складено звіт від 02.11.2015 року (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 14 - 15).

Суди встановили обставини звернення ліквідатора до ПАТ "Дельта Банк" з листом №02-01/695 від 29.10.2015 року про надання згоди на продаж майна, яке є предметом забезпечення, з початковою вартістю, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який залишено банком без відповіді (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 10 - 13).

З огляду на встановлене, суд першої інстанції дійшов висновку про право ліквідатора Козлова В.О. звернутися до господарського суду про надання згоди на реалізацію заставного майна ПАТ "Дельта Банк" в порядку, визначеному частиною 4 статті 42 Закону про банкрутство, у зв'язку з неотриманням такої згоди від банку-заставодержателя на його звернення, та оскаржуваною ухвалою від 24.12.2015 року надав згоду на продаж спірних нежитлових приміщень магазину в ліквідаційній процедурі за початковою ціною, що еквівалентна його ринковій ціні, визначеній суб'єктом оціночної діяльності за замовленням ліквідатора.

При цьому, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні клопотання ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання ліквідатора здійснити незалежну оцінку нерухомого майна банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", у суб'єкта оціночної діяльності, що акредитований у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на встановлення обставин здійснення оцінки спірного заставного майна професійним оцінювачем за замовленням ліквідатора, тоді як положеннями частини 3 статті 57 Закону про банкрутство передбачено можливість проведення незалежної оцінки майна боржника за клопотанням кредитора у випадку наявності обґрунтованих сумнівів щодо початкової вартості майна, якщо її визначено ліквідатором самостійно, без залучення суб'єктів оціночної діяльності.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в повному обсязі за апеляційною скаргою заставного кредитора, погодився з такими висновками суду першої інстанції та не вбачав правових підстав для зміни чи скасування прийнятої ним ухвали від 24.12.2015 року.

Доводи ПАТ "Дельта Банк" за змістом апеляційної скарги про невиконання ліквідатором банкрута його вимог щодо здійснення оцінки спірних нежитлових приміщень магазину із залученням суб'єкта оціночної діяльності, акредитованого у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, з посиланням на обставини перебування банку-заставодержателя в процедурі ліквідації, як неплатоспроможного, та неодержання банком запиту ліквідатора про надання згоди на продаж заставного майна в ліквідаційній процедурі, як підстави для скасування оскаржуваної ухвали від 24.12.2015 року, суд апеляційної інстанції відхилив з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується та судом апеляційної інстанції встановлено обставини неодноразового звернення попереднього та діючого ліквідаторів підприємства-банкрута до ПАТ "Дельта Банк" з листами №20 від 13.03.2015 року, №43 від 13.05.2015 року, №74 від 02.07.2015 року та №02-01/695 від 29.10.2015 року щодо надання згоди на продаж заставного майна банкрута; листом №18.5/324 від 13.07.2015 року банк-заставодержатель повідомив ліквідатора про те, що самостійно замовить оцінку нерухомого майна банкрута у відповідній експертній установі, однак, не здійснив таких намірів до моменту проведення у жовтні 2015 року оцінки спірних нежитлових приміщень магазину залученим ліквідатором суб'єктом оціночної діяльності (том матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року у справі №915/684/14, а.с. 129 - 131).

Апеляційним судом встановлено, що оцінка обтяженого заставою ПАТ "Дельта Банк" нерухомого майна боржника здійснювалася сертифікованим оцінювачем ТОВ "Оціночна компанія "Аспект" Суріною Г.В. зі складенням за її результатами звіту від 02.11.2015 року, який банком-заставодержателем в судовому порядку не оскаржувався; при цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що чинним законодавством не передбачено вимоги щодо проведення незалежної оцінки майна, яким забезпечено вимоги банку, що знаходиться в процедурі ліквідації, суб'єктом оціночної діяльності, який акредитований у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на обставини неодноразового звернення ліквідаторів до забезпеченого кредитора за дозволом на продаж предмета застави, продовження строку ліквідаційної процедури у даній справі ухвалами від 12.08.2015 року та від 16.12.2015 року у зв'язку з незакінченням реалізації майна банкрута, апеляційний суд зазначив про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про надання ліквідатору Козлову В.О. згоди на продаж майна боржника, обтяженого заставою ПАТ "Дельта Банк".

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується в цілому з висновками судів першої та апеляційної інстанції про можливість надання згоди на відчуження предметів застави у ліквідаційній процедурі в ході формування ліквідаційної маси підприємства-боржника, а доводи ПАТ "Дельта Банк", як заставодержателя, про передчасність надання такої згоди не узгоджуються з процедурою, визначеною частиною 4 статті 42 Закону про банкрутство, яка згідно конструкції нової редакції Закону про банкрутство передує процедурі оцінки та продажу майна банкрута, регламентованій статтями 43 - 44 цього Закону, та не передбачає обов'язку ліквідатора узгоджувати з банком-заставодержателем умови реалізації заставного майна, в тому числі його початкову вартість продажу в ліквідаційній процедурі.

Разом з тим, колегія суддів касаційного суду вважає помилковими висновки судів попередніх інстанції про погодження продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, за фіксованою ціною, що еквівалентна ринковій вартості такого майна, визначеній суб'єктом оціночної діяльності за замовленням ліквідатора, оскільки чинним законодавством про банкрутство до повноважень господарського суду не віднесено затвердження початкової вартості майна боржника для його подальшої реалізації ліквідатором в ході ліквідаційної процедури.

З огляду на таке, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статей 1115, 1117 ГПК України, дійшла висновку про зміну резолютивної частини постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року у справі №915/684/14 шляхом викладення її резолютивної частини у такій редакції:

"Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року змінити, виклавши її резолютивну частину у такій редакції:

"Клопотання ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Козлова В.О. про надання згоди на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", задовольнити.

Надати згоду на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв.

Відмовити у задоволенні клопотання кредитора - ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання ліквідатора здійснити незалежну оцінку майна банкрута, заставодержателем якого є ПАТ "Дельта Банк", у суб'єкта оціночної діяльності, що акредитований у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб."".

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 року у справі №915/684/14 змінити, виклавши її резолютивну частину у такій редакції:

"Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.12.2015 року змінити, виклавши її резолютивну частину у такій редакції:

"Клопотання ліквідатора Товариства з додатковою відповідальністю Будівельної фірми "Житлобуд-Ніко" Козлова В.О. про надання згоди на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", задовольнити.

Надати згоду на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк", а саме нежитлових приміщень промтоварного магазину загальною площею 767,3 кв.м., що знаходиться за адресою: проспект Героїв Сталінграду, буд. 13-ж/1, м. Миколаїв.

Відмовити у задоволенні клопотання кредитора - ПАТ "Дельта Банк" про зобов'язання ліквідатора здійснити незалежну оцінку майна банкрута, заставодержателем якого є ПАТ "Дельта Банк", у суб'єкта оціночної діяльності, що акредитований у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб."".

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Ю. Поліщук

Н.Г. Ткаченко