ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.16р. Справа № 904/1852/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС", м. Маріуполь Донецька область

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 3 449, 96 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №961 від 13.12.15р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі - відповідач) вартість нестачі вантажу у розмірі 3 449, 96 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнає, зазначає, що втрата вантажу сталась не з вини залізниці.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

На виконання умов договору поставки №687/14-Ф від 19.12.14р., укладеного між позивачем та ВАТ «Запоріжсталь», 17.09.2015 року на адресу ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" (вантажоодержувач ПАТ «Запоріжсталь») за залізничною накладною №47187844 прибув вагон №68622125 з вантажем брухт сталевий легковаговий вид №501 ДСТУ 4121-2002 вагою 33 260 кг на суму 109 388, 82 грн. на умовах постачання FCA станція відправлення Інгулець, Придніпровська залізниця, вантажовідправником якого є ПАТ «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ».

Зазначений вагон видано ВАТ «Запоріжсталь», згідно з ст.ст. 52, 129 Статуту залізниць України (далі - Статут) зі складаним комерційним актом РА № 010540/1960, з якого вбачається наступне.

За документом значиться вага: тара 20480 кг, нетто 33 260 кг. Фактично у вагоні виявилось: вага брутто - 52 550 кг, тара с документа - 20480 кг, нетто - 32 070 кг, що менше ваги, вказаної у документі на 1 190 кг. У комерційному відношенні завантаження в вагоні нижче рівня бортів на 40-60 см. Вантаж вкритий металевими листами. На поверхню вантажу нанесено маркування вапняним розчином шляхом збризкування по всій площі вагону, що відповідає документу. Над 1,3 люками порушено маркування - відсутні листи укриття, є виїмки: справа над 1 і 3 люками довжиною 150см шириною 70см глибиною 70см кожна. В документі наявна відмітка про те, що вантаж слідував в супроводі охорони залізниці, фактично вантаж прибув без охорони. В технічному відношенні вагон справний. Двері суцільнометалеві, люка закриті, додатково кручені дротом діаметром 6 мм. При повторному переважуванні комісією у тому ж складі результат не змінився.

З оглядку на те, що при перевезення вантажу залізницею втрачено 1 190 кг. вантажу, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача вартості нестачі вантажу у у розмірі 3 449, 96 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми вартості нестачі вантажу.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини та положення чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.3 договору поставки №673/14/20/2014/2309 від 19.12.14 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" та Публічним акціонерним товариством „Запоріжсталь, сторонами погоджено, що у разі виявлення ознак недостачі вантажоодержувач зобов'язаний забезпечити складання та направлення на адресу Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" комерційного акту та залізничної накладної з переуступочним написом на відправника.

Враховуючи умови договору поставки №673/14/20/2014/2309 від 19.12.14 р. та ст. 133 Статуту залізниці України вантажоодержувач вантажу передав право пред'явлення позову вантажовідправнику - Публічному акціонерному товариству "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", про що в залізничній накладній №47187844 зроблено відповідний напис.

За змістом правової позиції, яка викладена в п. 5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-8/917 від 29.11.07, власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення. Вантажовласник, якщо він не є вантажовідправником або вантажоодержувачем, має право скористатись можливістю, наданою пунктом 133 Статуту залізниць України - отримати від вантажоодержувача чи вантажовідправника довіреність, оформлену згідно із законодавством, виступати від його імені і заявляти претензійно-позовні вимоги до залізниці.

Враховуючи викладене, ПАТ "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" передано ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" на підставі довіреності (а.с. 33), права виступати від його імені і заявляти претензійно-позовні вимоги до залізниці.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

За умовами ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося не з його вини.

Статтею 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Положення ст.ст. 33, 34 ГПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до зазначеної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності з приписами ст.115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за недостачу - у розмірі дійсної вартості недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Враховуючи викладене, перевіривши здійснений позивачем розрахунок вартості нестачі вантажу, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача його вартості у розмірі 3 449, 96 грн., визнано правомірними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстави звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, передбачені ст. 111 Статуту, відсутні.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-33, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47; ) суму 3 449, 96 грн. (три тисячі чотириста сорок девять грн. 96 коп.) вартості нестачі вантажу, 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 21.04.2016р.