ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 909/864/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 АгроХолдинг (надалі ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг) за вих. № 2015/12-07 від 07.12.2015р. (вх. № ЛАГС 01-05/6107/15 від 24.12.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2015р.

у справі № 909/864/14

за позовом: публічного акціонерного товариства Креді ОСОБА_3 (надалі ПАТ Креді ОСОБА_3), м. Київ

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю Мрія-Центр (надалі ТзОВ Мрія-Центр), с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю Мрія-Підгайці (надалі ТзОВ Мрія-Підгайці), с.Вербів, Підгаєцький район, Тернопільська область

до відповідача-3: товариства з обмеженою відповідальністю Кагро (надалі ТзОВ Кагро), смт. Козова, Козівський район, Тернопільська область

до відповідача-4: товариства з обмеженою відповідальністю МРІЯ-ЛІЗИНГ (надалі ТзОВ Мрія-Лізинг), с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

до відповідача-5: товариства з обмеженою відповідальністю Мрія Карпат(надалі ТзОВ Мрія Карпат), с. Росохач, Городенківський район, Івано-Франківська область

до відповідача-6: товариства з обмеженою відповідальністю Лемківська ОСОБА_2 (надалі ТзОВ Лемківська ОСОБА_2), с. Доброводи, Монастириський район, Тернопільська область

до відповідача-7: товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 АгроХолдинг(надалі ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг), с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

до відповідача-8: ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед, Республіка Кіпр, Нікосія

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: компанія Паміле Лімітед (PAMIL LIMITED), Британські Віргінські острови

про стягнення 27 302 081,27 доларів США

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 17.03.2014р.)

від відповідача-7: ОСОБА_5 - представник (довіреність № 34 від 05.10.2015р.)

від відповідача-1,2,3,4,5,6,8 та третьої особи: не зявилися

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2015р. у справі № 909/864/14 (головуючий суддя Матуляк П.Я., судді Шіляк М.А., Деделюк Б.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ Мрія-Центр, ТзОВ Мрія-Підгайці, ТзОВ Кагро, ТзОВ Мрія-Лізинг, ТзОВ Мрія Карпат, ТзОВ Лемківська ОСОБА_2, в порядку солідарної відповідальності кожного з них стосовно один одного та з ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг та ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед в порядку солідарної відповідальності кожного з них з ТзОВ Мрія-Центр, ТзОВ Мрія-Підгайці, ТзОВ Кагро, ТзОВ Мрія-Лізинг, ТзОВ Мрія Карпат, ТзОВ Лемківська ОСОБА_2 на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 26 836 590,66 доларів США заборгованості за кредитом, 387 639,64 доларів США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 931 352,81 грн. пені.

Стягнуто з ТзОВ Мрія-Центр на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 9 135,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзОВ Мрія-Підгайці на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзОВ Кагро на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзОВ Мрія-Лізинг на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзОВ Мрія Карпат на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзОВ Лемківська ОСОБА_2 на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед на користь ПАТ Креді ОСОБА_3 91 35,00 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що сума заборгованості підтверджується матеріалами справи, в свою чергу належними та допустимими доказами відповідачами не спростована. Враховуючи, що виконання зобов'язання забезпечувалося порукою, суд стягнув дану заборгованість з поручителів (ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг та ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед) в солідарному порядку кожного з них з боржниками.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник стверджує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме в ході розгляду справи по суті було прийнято заяву про зміну предмета позову, яка не відповідає вимогам ст.54 та ст. 57 ГПК України. Крім того зазначає, що пеня обчислюється та стягується судовими рішеннями лише в національній валюті України гривні.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 24.12.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_6, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.12.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.01.2016р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням в.о. голови суду від 28.01.2016р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 909/864/14, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 25.02.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.02.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.03.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.03.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.03.2016р.

У звязку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Кравчук Н.М., розгляд апеляційної скарги 28.03.2016р. не відбувся, в звязку з чим сторони були повідомлені про перенесення судового засідання на 14.04.2016р.

Скаржник в судовому засідання 14.04.2016р. доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів, наведених скаржником, заперечив з підстав, викладений у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

28.01.2016р. на адресу суду надійшло клопотання № 338 від 26.01.2016р. про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій у справі № 909/864/14 (зареєстроване в канцелярії за вх№ 01-05/479/16 та копія № 01-05/497/16). Дане клопотання обґрунтоване тим, що відповідач вважає розрахунок позивача помилковим, а оскільки предмет позову становить велику суму позову, відтак містить складні розрахунки, то відповідно для правильного обчислення таких складних сум необхідні спеціальні знання в галузі економіки.

Нормами ч.1 ст.41 ГПК України визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012р. зазначено, що згідно ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором кредиту та договорів поруки в розмірі 27 302 081,27 доларів США.

Умови нарахування та сплати доходів і витрат (дата нарахування, термін сплати за обумовлений період, метод визначення умовної кількості днів, період розрахунку тощо), а також неустойки в разі порушення боржником зобов'язання визначаються договором між банком і контрагентом, а саме п. 3 договору (плата за банківську послугу) в редакції від 02.12.2011р. Договором про внесення змін та доповнень № 6 передбачено, що розрахунковою кількістю днів у році за умовами договору визначено 360 днів, а Методика обчислення комісій, процентів застосована банком зокрема факт/360 днів передбачена постановою НБУ № 255 від 18.06.2003р. Про затвердження Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України.

Приймаючи до уваги той факт, що обрахунки сум заборгованості по даному позову не є складними, несплачені проценти позивачем нараховано тільки за період червень 2014 - 04 серпня 2014р., то на думку суду, не потребують спеціальних знань.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Скаржник доказів щодо виявлення розбіжностей у нарахованій позивачем сумі заборгованості по кредитному договору (контррозрахунок) суду не надав.

За наведених обставин, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій.

28.01.2016р. представником позивача подано заяву №13206/55 від 22.01.2016р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачам 1-7 на праві власності в межах суми 27 224 230,03 дол.США та 931 352,81 грн. (зареєстроване в канцелярії суду за вх№ 01-05/495/16). Дана заява обґрунтовується тим, що відповідачі жодним чином не намагаються здійснювати будь-яких дій по погашенню своєї заборгованості, навпаки грошовий обіг на поточних рахунках відповідачів зменшується. В звязку з цим, не вжиття заходів щодо забезпечення позову призведе до негативних наслідків, якими є повне невиконання рішення суду по справі № 909/864/14.

Статтею 66 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Приписами ст. 67 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Тобто, арешт може накладатися на майно або грошові суми, що належать тільки відповідачеві.

Однак, позивачем в заяві про забезпечення позову не вказано конкретного переліку рухомого та нерухомого майна на яке слід накласти арешт, а також не вказано власників цього майна.

У п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011р. вказано, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 24.02.2015р. було задоволено частково заяву позивача про забезпечення позову - накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках відповідачів в установах банків в межах суми позову, а саме в розмірі 27 302 081,27 доларів США 27 центів; в решті заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 21.04.2015р. було задоволено частково заяву позивача про забезпечення позову - накладено арешт на цінні папери та грошові кошти, які обліковуються на рахунках відповідача - ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед (Республіка Кіпр) в установах банків в межах суми позову, а саме в розмірі 27 302 081,27 доларів США, в решті заяви про забезпечення позову відмовлено.

Враховуючи, що ухвалами суду вже накладено арешти на кошти відповідачів та на цінні папери, то колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачам 1-7 на праві власності.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

02.12.2011р. між ПАТ Креді ОСОБА_3 банк (банк) та ТзОВ ОСОБА_2 Центр (позичальник-1), ТзОВ Мрія-Підгайці (позичальник-2), ТзОВ Кагро (позичальник-3) укладено кредитний договір №162 CL, згідно з умовами якого банк може надати позичальнику кредит в розмірі, еквівалентному 100 000 000,00 грн., а позичальник зобовязуються прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та в строки, обумовлені кредитним договором (а.с. 72-90 том І).

Заборгованість позичальників 1, 2 та 3 перед банком по основній сумі кредиту за кредитним договором в межах ліміту кредитування не повинна перевищувати суму еквівалентну відповідно 70 000 000,00 грн., 50 000 000,00 грн. та 30 000 000,00 грн. (п.2.1.1, п.2.1.2, п.2.1.3. кредитного договору).

У п.2.3 кредитного договору зазначено, що валютою кредитування є гривня, долар США та євро. В залежності від потреб позичальників, вони мають право отримати кредит у будь-якій із зазначених валют кредиту за умови, що загальна сума кредитних коштів, незалежно від валюти, не перевищуватиме ліміт кредитування, зазначений в п.2.1. кредитного договору.

Згідно з п.3.1 цільовим призначенням кредиту кредитного договору є поповнення обігових коштів.

Згідно з п.5.2.1.1., 5.2.1.2. кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами, наданими в доларах США та/або євро, встановлено в розмірі 8% річних із розрахунку 360 днів на рік, за користування кредитними коштами, наданими в гривні, - в розмірі 20% річних із розрахунку 365 днів на рік.

Відповідно до п.5.2.2. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання будь-яких зобовязань за кредитним договором з будь-якої причини, починаючи з наступного дня розмір процентів за користування кредитом збільшується на 2% без додаткового погодження.

Термін повернення кредитних коштів в повному обсязі встановлений до 30.10.2012р. включно (п.6.1. кредитного договору).

26.07.2012р. між банком, позичальниками 1, 2, 3 та ТзОВ Мрія-Лізинг (позичальник-4) укладено договір про внесення змін №1 до кредитного договору, відповідно до якого ліміт кредитування було збільшено до 150 000 000,00 грн. (а.с. 93-98 том І).

Відповідно до п.2.1.4 кредитного договору в редакції договору №1, заборгованість позичальника-4 перед банком по основній сумі кредиту за кредитним договором в межах ліміту кредитування не повинна перевищувати суму, еквівалентну 50 000 000,00грн.

Крім того, термін повернення грошових коштів за кредитним договором встановлено до 31.05.2013р. та погоджено сплату комісії за збільшення ліміту кредитування в розмірі 500 000,00 грн. в строк до 26.10.2012р.

29.05.2013р. та 31.07.2013р. між банком та позичальниками 1, 2, 3 ,4 укладено договори №3, №4 та №5 про внесення змін до кредитного договору, якими термін повернення кредиту в повному розмірі встановлено до 31.07.2013р., 30.08.2013р. та 31.05.2014р. відповідно (а.с. 101-109 том І).

09.10.2013р. між ПАТ Креді ОСОБА_3 банк (банк) та ТзОВ ОСОБА_2 Центр (клієнт-1), ТзОВ Мрія-Підгайці (клієнт-2), ТзОВ Кагро (клієнт-3), ТзОВ Мрія-Лізинг (клієнт-4), ТзОВ «Лемківська ОСОБА_2» (клієн-5) та ТзОВ «Мрія Карпат» (клієнт-6) був укладений договір про внесення змін та доповнень №6 до кредитного договору, яким сторони виклали кредитний договір у новій редакції (що не є новацією), згідно з умовами якого встановлений новий ліміт відновлювальної кредитної лінії в еквіваленті 225 000 000,00 грн., при цьому заборгованість клієнта-1 перед банком по основній сумі кредиту за кредитним договором в межах ліміту кредитування не повинна перевищувати 100 000 000,00 грн., клієнта-5 суму, еквівалентну 20 000 000,00 грн., клієнта-6 суму, еквівалентну 30 000 000,00 грн.; термін повернення кредиту в повному розмірі встановлений сторонами до 31.07.2014р. (а.с. 107-128 том І).

При цьому, розмір процентної ставки за користування кредитом залишився без змін.

Сторонами встановлено розмір комісійної винагороди в розмірі 0,5% від ліміту кредитування (225 000 000,00 грн.), яка підлягає сплаті рівними частинами протягом 3 місяців протягом перших 5 днів місяця, починаючи з листопада 2013р.

08.04.2014р. між банком та клієнтами-1, 2, 3, 4 ,5, 6 було укладено договір про внесення змін №8 до кредитного договору, згідно з умовами якого сторонами погоджений ліміт кредитування у розмірі 26 836 590,66 доларів США, при цьому заборгованість клієнта-1 в межах ліміту кредитування не може перевищувати еквівалент 4 379 700,00 доларів США, клієнта-2 6 255 373,54 доларів США, клієнта-3 3 753 184,12 доларів США, клієнта-4 6 192 870,00 доларів США, клієнта-5 2 502 189,00 доларів США, клієнта-6 3 753 274,00 доларів США (а.с. 133-136 том І).

ПАТ Креді ОСОБА_3 банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується валютними меморіальними ордерами (а.с. 198-208 том І), надавши кредит позичальникам наступними траншами:

- за кредитними заявками від 05.12.2011р.: клієнту-1 в сумі 2 503 160,00 доларів США; клієнту-2 6 257 900,00 доларів США; клієнту-3 3 754 740,00 доларів США;

- за кредитною заявкою від 27.07.2012р. клієнту-4 6 255 470,00 доларів США;

- за кредитними заявками від 02.07.2013р.: клієнту-1 2 503 060,00 доларів США; клієнту-2 6 255 373,54 доларів США; клієнту-3 3 753 184,12 доларів США; клієнту-4 6 192 870,00 доларів США;

- за кредитними заявками від 10.10.2013р.: клієнту-1 1 876 640,00 доларів США; клієнту-5 3 753 274,00 доларів США; клієнту-6 2 502 189,00 доларів США (а.с. 187-197 том І).

Однак, відповідачі свої зобовязання за кредитним договором виконували неналежним чином. Загальна сума заборгованості станом на 04.08.2014р. становить 26 836 590,66 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. (11,96328 гривень за 1 долар США) складає 321 053 648,31 грн., а саме:

- відповідача-1 4 379 700,00 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 52 395 577,42грн.;

- відповідача-2 6 255 373,54 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 74 834 785,16 грн.;

- відповідача 3 3 753 184,12 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 44 900 392,52 грн.;

- відповідача-4 6 192 870,00 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 74 087 037,81 грн.;

- відповідача-5 3 753 274,00 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 44 901 467,78 грн.;

- відповідача-6 2 502 189,00 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 29 934 387,62 грн.

Відповідно до розділу проценти кредитного договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів розраховується на щоденній основі, від дати надання кредитних коштів (включаючи день надання) і до дати виконання позичальником всіх зобовязань за кредитним договором.

На підставі зазначеного розділу договору, банком нараховано заборгованість за сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 387 639,64 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014 р. становить 4 637 441,56 грн. а саме:

- відповідачу-1 63 262,34 долари США, що за курсом НБУ становить 756 825,09 грн.;

- відповідачу-2 90 355,39 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 080 946,83 грн.;

- відповідачу-3 54 212 ,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 648 561,23 грн.;

- відповідачу-4 89 452,56 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 070 146,02 грн.;

- відповідачу-5 54 213,96 доларів США, що за курсом НБУ становить 648 576,78 грн.;

- відповідачу-6 36 142,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 432 385,60 грн.

Відповідно до розділу "Неустойка" кредитного договору, за обставин порушення будь-яких платіжних (грошових) зобовязань за кредитним договором, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від суми таких порушених зобовязань, за кожен день прострочення.

У відповідності до зазначеного розділу договору станом на 04.08.2014р. за несвоєчасне та неналежне виконання зобовязань за кредитним договором позивачем нараховано відповідачам 1-6 пеню в розмірі 931 352,81 грн., а саме:

- відповідачу-1 151 995,69 грн.;

- відповідачу-2 217 090,17 грн.;

- відповідачу-3 130 252,72 коп.;

- відповідачу-4 214 921,02 грн.;

- відповідачу-5 130 255,84 грн.;

- відповідачу-6 86 837,45 грн. (а.с. 66-71 том І).

Таким чином, заборгованість за кредитним договором станом на 04.08.2014р. становить 27 224 230,30 доларів США та 931 352,81 грн., з яких: 26 836 590,66 дол.США заборгованості за кредитом, 387 639,64 дол.США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 931 352,81 грн. пені.

Сторонами у п. Солідарна відповідальність Клієнта розділу 10 кредитного договору узгоджено, що у разі, якщо контрагентами банку за кредитним договором виступають декілька осіб, то разом з укладенням кредитного договору кожен з клієнтів погоджується та надає згоду виступати солідарним боржником та нести солідарну відповідальність перед банком за повне, своєчасне та належне виконання кожним з клієнтів боргових зобовязань.

Тобто, банк може звернутися з вимогою про виконання як до будь-якого клієнта, так і до всіх клієнтів одночасно з вимогою про виконання боргових зобовязань як в повному обсязі, так і в частині.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2012р. між ПАТ Креді ОСОБА_3 (банк) та ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг (поручитель) було укладено договір поруки №162 CL/S 8, відповідно до умов якого з метою забезпечення повного виконання зобовязання за кредитним договором поручитель поручається перед банком за своєчасне і повне виконання боржниками (відповідачі 1,2,3,4) зобовязань за кредитним договором (а.с. 162-171 том І).

Пунктом 2.2 договору поруки сторони передбачили, що поручитель відповідає перед банком за виконання основного зобовязання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, всіх інших сум, належних до сплати за кредитним договором.

У п.2.3 договору поруки сторони встановили, що у разі порушення боржником основного зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає право банка вимагати виконання основного зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п.3.1.1.1 договору поруки, обсяг відповідальності поручителя, як поручителя за кредитним договором, встановлений в розмірі еквівалентному 150 000 000,00 грн., строк виконання зобовязання за кредитним договором встановлено до 31.05.2013р.

Договорами №1, №2 та №3 про внесення змін до договору поруки від 26.07.2012р., строк виконання зобовязання за кредитним договором встановлено до 31.07.2013р., 30.08.2013р. та 31.05.2014р. відповідно (а.с. 172-174 том І).

09.10.2013р. між банком та поручителем було укладено договір про внесення змін та доповнень №4 до договору поруки, яким даний договір викладено в новій редакції (що не є новацією). Відповідно до нової редакції договору поруки, поручитель поручається за виконання боржником (відповідачами 1- 6) зобовязань за кредитним договором в межах ліміту кредитування 225 000 000,00 грн. зі строком кредитування до 31.07.2014р. включно (а.с. 175-182 том І).

09.04.2014р. сторони договором №5 про внесення змін до договору поруки встановили ліміт кредитування за кредитним договором в еквіваленті 26 836 590,66 доларів США (а.с. 183-186 том І).

Таким чином, розмір відповідальності ТзОВ «ОСОБА_2 АгроХолдінг», як поручителя за договором поруки, становить 27 302 081,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.08.2014 становить 326 622 442,82 грн.

Крім того, 26.07.2012р. між банком та ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед (юридична особа, що створена та діє згідно із законодавством Республіки Кіпр, зареєстрована 08.11.2007р.) (поручитель) було укладено договір поруки №162 CL/S7, відповідно до умов якого з метою забезпечення повного виконання зобовязання за кредитним договором поручитель поручається перед банком за своєчасне і повне виконання боржниками 1,2,3,4 зобовязань за кредитним договором (а.с. 137-146 том І).

Відповідно до п.2.2. договору поруки S7, поручитель відповідає перед банком в повному обсязі, тобто в тому ж обсязі, що й позичальник (відповідачі 1-4), включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, всіх інших сум, належних до сплати за кредитним договором.

Пунктом 2.3 договору поруки S7 встановлено, що у разі порушення позичальником основного зобовязання, позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Пунктом 3.1.1.1 договору поруки S7 передбачено обсяг відповідальності ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед, як поручителя за кредитним договором в розмірі еквівалентному 150 000 000,00 грн., строк виконання зобовязання за кредитним договором встановлено до 31.05.2013р.

Договорами №1, №2 та №3 про внесення змін до договору поруки S7, строк виконання зобовязання за кредитним договором встановлено відповідно до 31.07.2013р., 30.08.2013р. та 31.05.2014р. (а.с. 147-149 том І).

09.10.2013р. між банком та ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед укладено договір про внесення змін та доповнень №4 до договору поруки S7, яким даний договір викладено в новій редакції (що не є новацією). Відповідно до нової редакції договору поруки S7, поручитель поручається за виконання боржниками (відповідачами 1-6) зобовязань за кредитним договором в межах ліміту кредитування 225 000 000,00 грн. зі строком кредитування до 31.07.2014р. включно (а.с. 150-157 том І).

В подальшому, 08.04.2014р. договором №5 про внесення змін до договору поруки S7 сторони погодили ліміт кредитування за кредитним договором в еквіваленті 26 836 590,66 доларів США (а.с. 158-161 том І).

Відповідно до розділу 8 договору поруки S7, правом, яке регулює договір поруки S7, є право України, а усі спори розглядаються за встановленою відповідно до законодавства України підвідомчістю та підсудністю.

Таким чином, розмір відповідальності ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед за договором поруки S7 становить 27 302 081,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04.08.2014р. становить 326 622 442,82 грн.

У пункті Виконання боргових зобовязань за ініціативою банку розділу 6 кредитного договору зазначено, що банк вправі вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому за умови настання негативної обставини. Таке виконання боргових зобовязань повинно бути здійснене клієнтом протягом 7 робочих днів з дня одержання вимоги.

Відповідно до п.4 розділу 6 кредитного договору, однією з негативних обставин є настання випадку невиконання умов кредитного договору та/або договору поруки (забезпечення).

У звязку з неналежним виконанням відповідачами договірних зобовязань, позивач 28.07.2014р. надіслав відповідачам 1-8 вимоги про дострокове виконання зобовязань за вих.№10200/2969 (а.с. 49-64 том І). Однак, дані вимоги буди залишені без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення до суду про:

- стягнення в солідарному порядку з ТзОВ «Мрія-Центр», ТзОВ «Мрія-Підгайці», ТзОВ «Кагро», ТзОВ «Мрія-Лізинг», ТзОВ «Мрія-карпат», ТзОВ «Лемківська-Мрія» та ТзОВ «ОСОБА_2 АгроХолдінг» на користь «Креді ОСОБА_3» заборгованості в розмірі 27 224 230,30 доларів США та 931 352,81 грн. (з яких 26 836 590,66 дол.США заборгованості за кредитом, 387 639,64 дол. США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 931 352,81 грн. пені);

- стягнення в солідарному порядку з ТзОВ «Мрія-Центр», ТзОВ «Мрія-Підгайці», ТзОВ «Кагро», ТзОВ «Мрія-Лізинг», ТзОВ «Мрія-карпат», ТзОВ «Лемківська-Мрія» та ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед на користь «Креді ОСОБА_3» заборгованості в розмірі 27 224 230,30 доларів США та 931 352,81 грн. (з яких 26 836 590,66 дол.США заборгованості за кредитом, 387 639,64 дол. США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 931 352,81 грн. пені) (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.02.2015р. а.с. 159-161 том ІІІ).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як зазначалося вище, позивачем свої зобовязання за кредитним договором виконано в повному обсязі, надавши кредит позичальникам в розмірах передбачених кредитним договором, що підтверджується валютними меморіальними ордерами (а.с. 198-208 том І). Однак, відповідачі свої зобовязання за кредитним договором виконували неналежним чином.

Загальна сума заборгованості станом на 04.08.2014р. становить 26 836 590,66 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. (11,96328 гривень за 1 долар США) складає 321 053 648,31 грн. за кредитним договором та заборгованість за сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 387 639,64 доларів США, що за курсом НБУ на 04.08.2014р. становить 4 637 441,56 грн.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачами прийнятих на себе зобовязань, доказів оплати даної заборгованості відповідачами суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення 26 836 590,66 дол.США заборгованості за кредитом, 387 639,64 дол.США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі N3-62гс11 та від 26.12.2011 р. у справі N 3-141гс11, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Поряд з цим, слід зазначити, що статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

В даному випадку розмір еквіваленту позовних вимог визначено у валюті договору із зазначенням еквіваленту у гривні за курсом 11,96328 гривень за 1 долар США (згідно вимог ст.55 ГПК України), основне зобов`язання полягає в поверненні боргу, який визначений в доларах США. Таким чином, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість, визначена у валюті виконання зобов`язань, а саме в доларах США.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За змістом статей 599 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням належним чином.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 цього ж кодексу штрафними санкціями визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

За змістом п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно поданого розрахунку за несвоєчасне та неналежне виконання зобовязань за кредитним договором позивачем нараховано відповідачам 1-6 пеню в розмірі 931 352,81 грн., а саме: відповідачу-1 151 995,69 грн.; відповідачу-2 217 090,17 грн.; відповідачу-3 130 252,72 коп.; відповідачу-4 214 921,02 грн.; відповідачу-5 130 255,84 грн.; відповідачу-6 86 837,45 грн. (а.с. 66-71 том І).

Згідно Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993р. №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки НБУ. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні (постанова Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі №909/660/14).

На підставі ст.55 ГПК України судом першої інстанції було здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, в звязку з чим було встановлено, що дана пеня нарахована правильно, однак при поданні позовної заяви позивачем пеню було розраховано в іноземній валюті, що на час подання позову еквівалентно становило 931 352,95 грн. Однак, при поданні розрахунку пені в національній валюті, позивачем її визначено у розмірі 931 352,81 грн., тобто має місце похибка у розрахунках, що дає підстави для висновку суду про відмову в позові в частині стягнення 14 коп. пені, що становить зазначену похибку.

З огляду на викладене, колегія суддів, перевіривши правильність здійснення судом першої інстанції перерахунку пені, вважає висновок суду щодо стягнення пені в розмірі 931 352,81 грн. правильним.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, боржники 1-6 є солідарно зобов`язаними між собою, ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг є солідарно зобов`язаним за боржниками 1-6, ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед є солідарно зобов`язаним за боржниками 1-6.

Відтак, відповідно до умов договору поруки S7 та договору поруки S8 заборгованість відповідачів 1-6 підлягає стягненню з поручителів (ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг та ОСОБА_2 Холдинг Паблік Лімітед) в солідарному порядку кожного з них з боржниками.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що поручителі між собою не виступають як солідарні боржники, оскільки відповідно до п.3 ст. 554 ЦК України не давали спільної поруки. Відповідно твердження представника ТзОВ "ОСОБА_2 АгроХолдинг" про те, що умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, не береться судом до уваги, оскільки ці твердження спростовуються вищенаведеним.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 04.08.2014р. у розмірі 27 224 230,30 доларів США та 931 352,81 грн.(з яких 26 836 590,66 дол. США заборгованості за кредитом, 387 639,64 дол. США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та 931 352,81 грн. пені) є обґрунтовані та підставно задоволенні місцевим господарським судом.

В частині стягнення 14 коп. пені (як математична похибка) суд першої інстанції правомірно відмовив.

Щодо твердження скаржника про те, що позивачем 20.02.2015р. було подано заяву, яка, на його думку, є заявою про зміну позовних вимог, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 22 ГПК України надано право позивачу до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог; до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, наприклад, у ст. 16 ЦК.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Спосіб захисту права, по суті, являє собою ту безпосередню мету, яку ставить перед собою суб'єкт права, вважаючи, що таким чином він зможе запобігти порушенню (чи оспорюванню) його прав і відновить понесені втрати у зв'язку з порушенням його прав.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві. Якщо такі додаткові позовні вимоги зв'язані з раніше заявленими позовними вимогами підставою виникнення або поданими доказами, то їх може бути пред'явлено з дотриманням, зокрема, приписів статті 58 ГПК.

Відповідно до ч.1 ст.58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Такої ж думки дотримується і пленум Вищого господарського суду України, який в п.3.6. постанови №18 від 26.12.2011р. зазначив, що позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки).

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, повязані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас повязані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2015р. позивачем подано заяву на заперечення ТзОВ ОСОБА_2 АгроХолдинг (а.с. 159-161 том ІІІ). Проаналізувавши дану заяву, суд апеляційної інстанції відзначає, що вимоги позивача обєднані підставою виникнення (кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачами 1-6 та договорами поруки S8 (укладеним між позивачем та відповідачем-7) та S7 (укладеним між позивачем та відповідачем-8) в забезпечення належного виконання кредитного договору вищезазначеними відповідачами), за аналогічними підставами та способом захисту. Таким чином, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, обєднанні правомірно, а заява від 20.02.2015 р., якою позивач уточнив відповідальність двох поручителів, не є заявою в розумінні ст. 22 ГПК України про зміну предмету позовних вимог.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За змістом ст. 49 ГПК України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2015р. у справі № 909/864/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1