ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

12.04.2016р. Справа № 917/426/16

За позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул.Зигіна, 1, м. Полтава, Полтавська область,36000

до Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 34000,00 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники:

від позивача: Дикань О.М. дов.02/1422 від 05.04.2016р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява про стягнення 34 000,00 грн., із яких: 17 000,00 грн. - штрафу та 17 000,00 грн. - пені.

05.04.2016 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000,00 грн. та збільшує пеню до 17 000,00 грн. До заяви додано розрахунок пені.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Зазначена заява приймається судом. Подальший розгляд справи здійснюється в межах вимог, заявлених у заяві від 05.04.2016р.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

З огляду на вищевикладене, а також достатністю документальних доказів в матеріалах справи для її розгляду по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 02-01-50/86-2015 було прийнято рішення від 03.09.15 за № 02/131 - рш про порушення з боку автомобільних перевізників законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб'єктами господарювання схожих дій на ринку товару, які призвели до обмеження конкуренції.

Пунктом першим резолютивної частини Витягу з Рішення визнано дії автомобільних перевізників, зокрема і ФОП ОСОБА_1, щодо застосування після набуття законної сили розпорядження голови Полтавської ОДА від 20.04.15 № 187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на приміських автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі руху у розмірі 0,45 грн. без його економічного обґрунтування, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб'єктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на приміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без об'єктивних причин для вчинення таких дій.

Пунктом другим резолютивної частини витягу з Рішення накладено на Відповідача штраф у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Вказане Рішення було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1В супровідним листом від 08.09.15 №02/4373. Повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 583 від 15.09.15 разом з конвертом було повернуто до територіального відділення з відміткою відділення поштового зв'язку - «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі, якщо вручити рішення, розпорядження немає можливості, зокрема внаслідок:

- відсутності фізичної особи за останнім місцем проживання (місцем прописки);

- відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно .- господарського управління і контролю за відповідною юридичною адресою рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через 10 днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (друкованому виданні відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем прописки, юридичної адреси Відповідача).

У зв'язку з неможливістю вручення рішення від 03.09.15 № 02/131-рш ФОП ОСОБА_1, на лист територіального відділення від 06.11.15 № 02/5234 у Всеукраїнській громадсько - політичній газеті «Зоря Полтавщини» від 17.11.15 №№ 175-176 (22705 - 22706) на сторінці 5 було опубліковано повідомлення про прийняття адміністративною колегією територіального відділення вищезазначеного рішення.

Визначений в Рішенні адміністративної колегії від 03.09.15 № 02/131-рш штраф в сумі 17 000,00 грн. відповідачем не сплачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивачем було нараховано 11 985 грн. пені за періоди 28.01.2016 р. по 14.03.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

В п. 20.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз"яснено, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв'язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням та пені, органи Антимонопольного комітету стягують штраф та пеню у судовому порядку.

Визначений в Рішенні штраф у сумі 17 000,00 грн. на день розгляду справи по суті відповідачем не сплачений.

В зв"язку з цим позивачем збільшено розмір пені, що станом на 04.04.2016р. становить 17 000,00 грн. ( заява від 05.04.2016 р.)

Заявлений до стягнення розмір пені не перевищує розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до загального фонду Державного бюджету України на рахунок 0288 управління Державної казначейської служби України у Машівському районі, , банк одержувач ГУДКУ у Полтавській області, м. Полтава, МФО 831019 за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106 - штраф в розмірі 17 000,00 грн. та 17 000,00 грн. - пені.

3.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України (рахунок УДКСУ у м. Полтаві, р/р 3002 ГУ ДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, , код платежу 22030001) судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 18.04.2016р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.