РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016Справа №910/3578/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА"

про відшкодування шкоди в розмірі 39 625,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" (відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 39 625,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, №28-1509-15-00071 від 06.05.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "НОВА", позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 39 625,00 в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/3578/16, розгляд справи призначено на 17.03.2016.

14.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі в яких позивач просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

15.03.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

16.03.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

В судове засідання 17.03.2016 представники сторін не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 розгляд справи відкладено на 12.04.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

29.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог суду та клопотання про розгляд справи без участі представника.

31.03.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла інформація щодо страхового покриття.

Представник позивача у судове засідання 12.04.2016 не з'явився, однак у клопотанні, поданому до суду 29.03.2016, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 12.04.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016, яку було надіслано на юридичну адресу відповідача та отримано останнім, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №945, № 937.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 12.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.05.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - страховик) та ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1509-15-00071, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до довідки № 72738424 про дорожньо-транспортну пригоду, 01.09.2015 по проспекту Адміральському у м. Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2015 у справі № 760/19568/15-п встановлено, що 01.09.2015 ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, чим порушив п. 13.1 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Відповідно до зазначеної вище постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2015 у справі № 760/19568/15-п, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КпАП України та вирішив звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

02.09.2015 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у якій просив страхове відшкодування виплатити на рахунок СТО для здійснення ремонту.

Актами огляду пошкодженого транспортного засобу від 02.09.2015 та 03.09.2015 встановлено кількість та характер пошкоджень транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до рахунку на оплату № ЗН00024338 від 21.09.2015, вданого ТОВ «ВТ Інжпроект», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 41 000,00 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 15.10.2015 № ЗН00024338 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 41 000,00 грн.

23.09.2015 позивач, на підставі страхового акту № ПСКА-5457 від 22.09.2015, розрахунку суми страхового відшкодування від 22.09.2015, виплатив страхове відшкодування у розмірі 39 625,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17643 від 23.09.2015.

Відповідно до відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "НОВА" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7755613 (термін дії з 14.06.2015 по 13.06.2016).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача суму понесених витрат у розмірі 39 625,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Отже, позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику (шляхом перерахування суми страхового відшкодування на СТО), отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Hyundai", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі рахунку на оплату № ЗН00024338 від 21.09.2015, вданого ТОВ «ВТ Інжпроект» та згідно з умовами договору, згідно із якими, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 39 625,00 грн.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик набуває права зворотної вимоги до страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 39625,00 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АЕ/3800273 встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн., а безумовна франшиза становить 0,00 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення витрат у розмірі 39 625,00 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А, код 30859524) 39 625,00 грн. витрат та 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18.04.2016.

Суддя С.О. Турчин