ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року Справа № 904/8103/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Широбокова Л.П., Подобєд І.М.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Дорожнюк К.А.

представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились про час та місце слухання справи попереджені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015р. у справі №904/8103/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, м. Київ,

до Приватного підприємства "СПЕЦЛІСБУД", м. Дніпропетровськ,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, м. Дніпропетровськ,

про звернення стягнення 2 470 326,04 грн. на предмет застави,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить в рахунок погашення заборгованості Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за кредитним договором №0 від 10.07.2006р. в розмірі 2 472 326,05 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернути стягнення на предмет застави - майно відповідача, перелік якого зазначено у договорі і позовній заяві.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015р. по справі №904/8103/15 (суддя - Юзіков С.Г.) у позові відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що з наданих сторонами документів вбачається, що позивачем не підтверджено належними доказами передачу йому, як покупцеві Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", як продавцем прав вимоги до позичальника (третьої особи) та заставодавця (відповідача) за наведеними договорами.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015р. у справі № 904/8103/15, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/8103/15 від 23.11.2015р. та прийняти нове рішення, яким позов АТ «Дельта Банк» задовольнити.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 23.02.2016р. колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 15.03.2016р. у зв'язку з неявкою представників відповідача та третьої особи.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2016р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), судді: Орєшкіна Е.В., Сизько І.А.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 15.03.2016р. колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 19.04.2016р. у зв'язку з неявкою представників відповідача та третьої особи.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2016р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Подобєд І.М.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 19.04.2016р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу; представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились про час та місце слухання справи попереджені належним чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору від 10.07.2006р. № 0 (далі Договір), укладеного Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" в особі Дніпровського регіонального департаменту АКІБ "УкрСиббанк" (далі Банк) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі позичальник, третя особа) банк зобов'язався надати позичальникові кредит (грошові кошти) в національній валюті України в сумі 600 000, 00 грн. у порядку та на умовах, зазначених в договорі.

Відповідно до ордеру - розпорядження про видачу (погашення) кредиту від 10.07.2006р. Третя особа одержала від Банку кредит в сумі 600 000, 00 грн., що також підтверджується випискою з особового рахунку позичальника.

Згідно з п.1.2.2. Договору, позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі до 09.07.2017р., якщо не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4. Договору.

Також, Додатком № 1 до Договору, сторони узгодили графік погашення кредиту, відповідно до якого повернення кредиту починається з 05.08.2006р., останній платіж здійснюється 09.07.2017р.

Згідно з пунктами 1.3.1., 1.3.2. Договору, була визначена плата за кредит (як проценти, так і комісії). За використання кредитних коштів за Договором встановлюється процентна ставка в розмірі 19,5% річних, якщо інша ставка не встановлена Договором. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 29,25% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором.

Відповідно до п.1.3.4. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360". Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику та які не повернуті останнім банку.

Зі змісту п.1.3.5. Договору вбачається, що позичальник зобов'язується сплачувати проценти за Договором у строк - протягом перших п'яти робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти за користування кредитом.

У випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми боргу) та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на п'ять календарних днів, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за Договором в порядку, вказаному в розділі 11 Договору (п. 5.5 Договору).

Розділ 11 Договору передбачає порядок дострокового повернення кредиту. Згідно з п.11.1. Договору, сторони Договору погодили, що у випадку застосування будь-якого з п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4. цього Договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2. Договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов'язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику.

08.12.2006р. (вих. 17-864) банк направив позичальникові вимогу про усунення порушень, в якій послався на порушення строків повернення кредиту, а також строків внесення плати за кредит, змінив строк повернення кредиту - визначив дату повернення кредиту такою, що настала, а кредит обов'язковим до повернення з моменту отримання цієї вимоги.

Кредит в сумі 590 908, 00 грн. позичальник не повернув, нараховану Банком заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 17.01.2007р. - 39 274, 17 грн. не сплатив, що стало причиною спору у справі № 7/133-07, рішення у якій ухвалено господарським судом Дніпропетровської області 23.07.2007р.

Зі змісту рішення вбачається, що у справі № 7/133-07 позичальник доказів оплати спірної суми не надав, наявність боргу не спростував.

За порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, встановлених Договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню з розрахунку 0,4% річних від суми, зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але в будь-якому випадку розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений законодавством України (п. 7.1 Договору).

В зв'язку з тим, що мало місце порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит, розрахованих станом на 17.01.2007р., Банком була нарахована пеня за несвоєчасне погашення боргу за кредитом за період з 08.11.2006р. по 16.01.2007р. від простроченої заборгованості в сумі 5,93 грн., та пеня за несвоєчасне погашення боргу по процентам за користування кредитом за період з 07.11.2006р. по 16.01.2007р. від простроченої заборгованості в сумі 11,44 грн.

Таким чином загальний борг за Договором, станом на 17.01.2007р., становив 630 199, 54 грн.

10.07.2006р. Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" в особі Дніпровського регіонального департаменту АКІБ "УкрСиббанк", як заставодержатель, та Приватне підприємство "Спецлісбуд", як заставодавець (Відповідач), уклали договір застави майна (обладнання) № 0/2 (далі Договір застави), за яким заставодавець, на забезпечення виконання зобов'язань Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за кредитним договором від 10.07.2006р. № 0, передав Банку в заставу майно (згідно з переліком).

Це обтяження заставою майна (обладнання) зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13.07.2006р. на підставі вказаного договору застави.

У випадку невиконання позичальником положень кредитного договору, заставодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки по зверненню стягнення на предмет застави (п. 1.4 Договору застави).

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя.

Відповідно до п.5.4.1. Договору застави, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде встановлене договором застави.

Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором (ст. 20 Закону України "Про заставу").

У зв'язку з порушенням позичальником термінів повернення кредиту та процентів за Кредит, обумовлених Договором, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2007р. у справі №7/133-07 було встановлено, що позичальник не виконав зобов'язання за Договором щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитом, загальна сума, що підлягала стягненню з позичальника, з урахуванням боргу за кредитом, боргу по процентам за користування кредитом, пені за час прострочення сплати кредиту та за час прострочення сплати процентів за користування кредитом, склала 630 199, 54 грн. Суд визнав правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно (в межах заявленого майна) в сумі 630 199,54 грн. Вказаним рішенням звернуто стягнення на заставлене майно (обладнання) Приватного підприємства "Спецлісбуд", розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Верстова, 40, за договором застави майна (обладнання) від 10.07.2006р. №0/2 в сумі 630 199,54 грн. на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" в особі Дніпровського регіонального департаменту Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк". Таким чином, вказаним рішенням достроково стягнуто суму кредиту за кредитним договором від 10.07.2006р. №0 і все, що за ним належало. На забезпечення збереження заставного майна, рішенням суду заставне майно передано в управління Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" в особі Дніпровського регіонального департаменту Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк".

За даними Позивача, 08.12.2011р. Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Продавцем) з Публічним акціонерним товариством "ДЕЛЬТА БАНК" (Покупцем) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (далі Договір купівлі-продажу прав вимоги), про заміну кредитора у зобов'язанні, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №2949 2950 (виписка з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №3749).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п. 2.1 Договору купівлі-продажу прав вимоги, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Згідно з п. 2.3 Договору купівлі-продажу, права вимоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги.

Позивач послався на те, що до складу цих вимог включене право вимоги виконання ФОП ОСОБА_3 зобов'язань за Кредитним договором №0 від 10.07.2006р. Позивач вказав, що внаслідок укладення зазначеного Договору купівлі-продажу, він став стороною, - новим кредитором, як за Кредитним договором, укладеним з ФОП ОСОБА_3, так і за договорами, які були укладені для його забезпечення. Відповідно до п. 13.10 Договору купівлі-продажу, цей Договір набуває чинності підписання його Сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чинним до моменту виконання Сторонами своїх зобов'язань за ним у повному обсязі.

Позивач послався на те, що відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги у зобов'язанні позичальника за Кредитними договорами відбулася заміна кредитора, а позивач набув статусу нового кредитора.

Позивач вказує, що позичальником не виконано зобов'язань за Договором щодо повернення кредиту в розмірі 590 908,00 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 177 124,68 грн., 3 % річних від простроченого кредиту в розмірі 9 011,35 грн., боргу по процентам в розмірі 1 174 735,13 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 336 997,18 грн., 3 % річних від суми прострочених процентів в розмірі 17 133,57 грн., комісії в розмірі 124 726,40 грн., пені за несвоєчасне погашення комісії в розмірі 36 689,74 грн., штрафу в розмірі 5 000,00 грн., виконання якого забезпечено договором застави майна (обладнання) від 10.07.2006р. №0/24.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на надано суду договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. та акту приймання-передачі прав вимоги до цього договору, а лише надано виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., з якої не вбачається факт передачі Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Продавцем) Публічному акціонерному товариству "ДЕЛЬТА БАНК" (Покупцеві) прав вимоги до позичальника та відповідача.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кореспондуючу норму містить стаття 629 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про заставу", предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Зі змісту статті 5 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вбачається, що предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Отже, зміст та обсяг майнових прав визначається зобов'язанням, яке є підставою виникнення цих прав.

Заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (ч. 1 ст. 49 Закону України "Про заставу").

Стаття 589 ЦК України встановлює, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель мас право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Кореспондуючі положення містять статті 19, 20 Закону України "Про заставу".

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, неустойку, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наданих сторонами документів вбачається, що позивачем не підтверджено належними доказами передачу йому, як покупцеві Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", як продавцем прав вимоги до позичальника (третьої особи) та заставодавця (відповідача) за наведеними договорами. Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2007р. у справі №7/133-07 (яке набрало законної сили) достроково стягнуто з третьої особи і відповідача, як з відповідачів у тій справі, суму кредиту за кредитним договором від 10.07.2006р. №0 і все, що за ним належало, шляхом звернення стягнення на заставлене майно (обладнання) Приватного підприємства "Спецлісбуд", розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Верстова, 40, за договором застави майна (обладнання) від 10.07.2006р. № 0/2.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 19.04.2016р. представник позивача надав роздруківку аркушів з переліком договорів, начебто переданих за договором уступки права вимоги, але роздруківка не завірена належним чином і з її тексту не вбачається її належність до договору уступки права вимоги, тому ці документи не можуть вважатись доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України. Зважаючи на вищевикладене, позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, м. Київ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2015 року по справі №904/8103/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 25.04.2016р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді Л.П. Широбокова

І.М. Подобєд