ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 911/803/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора-5

про стягнення 59048,98грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність 1-184 від 22.12.2015);

від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Київоблгаз звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства Броварської міської ради Київської області Житлово-Експлуатаційна контора-5 про стягнення 59048,98грн у т.ч.:

- 44886,80грн основна заборгованість;

- 11788,02грн пеня за період з 06.05.2015 по 03.01.2016;

- 994,53грн проценти за період з 06.05.2015 по 01.03.2016;

- 1379,63грн збитки від інфляції за період квітень липень 2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/П-ВН-7184-6-34 від 20.09.2013 в частині сплати за поставлений природній газ в квітні червні 2015 року.

Відповідач у справі Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області Житлово-Експлуатаційна контора-5 документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2013 між сторонами у справі - Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (далі постачальник) та ОСОБА_1 підприємством Броварської міської ради Київської області Житлово-Експлуатаційна контора-5 (далі споживач) укладено договір № 2013/П-ВН-7184-6-1-34 постачання природного газу за регульованим тарифом (а.с.9-12, зворот, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору, передача газу здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування.

Згідно п. 4.1 договору, розрахунки за реалізований газ здійснюються за цінами, що встановлені Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 4.2.1 договору, сторонами узгоджено ціну за 1000 куб.м. природного газу (з ПДВ), з урахуванням вар отсі послуг з транспортування газу територією України, постачання газу за регульованими тарифами та збору у вигляді цільової надбавки за наявності лічильників та за відсутності лічильників, в залежності від річного обсягу споживання.

Відповідно до п. 4.5 договору, розрахунковий період за договором становить один місяць з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно додатком №2 (п. 4.6).

Згідно п. 4.6.3 договору, у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше пятого числа, наступного за розрахуноквим.

Відповідно п. 10.1 договору, вказаний договір набирає чинності з дати підписання та відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013 по 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Додатковою угодою від 30.12.2013 (а.с.37) сторони дійшли згоди щодо продовження дії вказаного договору до 31.12.2014.

Крім того, додатковою угодою від 30.12.2014 сторони дійшли згоди щодо продовження дії вказаного договору до 31.12.2015

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу протягом квітня-червня 2015 природний газ на суму 44886,80грн, що підтверджується актами приймання передачі (а.с.14-16).

За твердженням, позивача відповідачем не здійснено оплату за вказані періоди поставки природного газу, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Крім того, вказаний розмір заборгованості підтверджується підписаним сторонами актом звірки (а.с.23), за яким заборгованість відповідача перед позивачем складає 44 886,80грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити заборгованість за поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідачем не надано суду доказів оплати природного газу поставленого в період квітня-червня 2015 року

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки зобовязання з оплати природного газу не виконані у встановлений договором строк відповідач є таким, що допустив порушення зобовязання.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 44 886,80грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 994,53грн за загальний період з 06.05.2015 по 01.03.2016 та інфляційних втрат в розмірі 1379,63грн за період з травня 2015 по січень 2016.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, викладений позивачем у позовній заяві, суд зазначає, що розмір 3% річних за заявлені позивачем періоди становить 997,26грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача 994,53грн 3% річних є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат, перевіривши розрахунок позивача, суд зазначає, що розмір інфляційних втрат за заявлені позивачем періоди становить 1705,36грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, інфляційні втрати підлягають задоволенню в розмірі 1379,63грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 11 788,02грн за загальний період з 06.05.2015 по 03.01.2016.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст. 549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.2.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Встановлений відповідним пунктом договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»; пеня позивачем розрахована позивачем в межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що розмір пені за заявлені позивачем періоди становить 11 850,63грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, пеня підлягає задоволенню в розмірі 11 788,02грн .

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1378,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора - 5 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз 44 886,80грн основного боргу, 11 788,02грн пені, 994,53грн 3% річних, 1379,63грн втрат від інфляції, а також 1378,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19.04.2016

Суддя С.І. Чонгова