РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016Справа №910/4930/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Євро Аква»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 8363 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Сокур С.В. - представник за довіреністю б/н від 11.01.2016;

відповідач: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 8363 грн. 00 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що між ним та відповідачем було укладено Договір № 8797 суборенди торгово-рекламного обладнання від 30.03.2015, відповідно до умов якого позивач передав у користування відповідачу холодильник ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородський» сер. № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт., відновною вартістю 7103 грн. 00 коп.; та захисну конструкцію для 1-но дверного холодильника «Миргородська» (квітень 2011), інв. № ХД022929, кількістю 1 шт., відновною вартістю 1260 грн. 00 коп., що разом становить 8363 грн. 00 коп. Однак, в супереч умовам вказаного договору, відповідач не повернув позивачу вказане обладнання у строк, передбачений п. 4.2.6 договору, після розірвання позивачем Договору № 8797 від 30.03.2015 в односторонньому порядку, у зв'язку з чим відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість вказаного обладнання у розмірі 8363 грн. 00 коп. Крім того, позивач вказує на обов'язок з відшкодування вартості майна у зв'язку з його втратою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 порушено провадження у справі № 910/4930/16 та розгляд справи призначено на 12.04.2016.

У судовому засіданні 12.04.2016 представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні подав документи на виконання вимог ухвали суду, надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 12.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2015 між Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» (компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» (дистриб'ютор) укладено Договір дистриб'юції № 139, відповідно до умов якого компанія зобов'язується відповідно до умов цього договору передавати дистриб'ютору товар у власність для його подальшого розповсюдження на умовах, визначених у цьому договорі, а дистриб'ютор зобов'язується приймати такий товар у кількості та асортименті відповідно до супровідних документів на умовах цього договору, сплатити його вартість, та здійснювати його продаж та розповсюдження відповідно до умов, що визначені цим договором.

Пунктом 2.4 Договору дистриб'юції № 139 від 05.03.2015 передбачена можливість передання дистриб'ютору торгового обладнання для подальшого його розміщення у роздрібних торгівельних точках.

Відповідно до п. 1.2.1 Договору дистриб'юції № 139 від 05.03.2015 перелік, найменування та кількість переданого раніше дистриб'ютору торгового обладнання від компанії для розміщення у роздрібних торгівельних точках зазначений у Додатку № 17 до даного договору.

Відповідно до Додатку № 17 до Договору дистриб'юції № 139 від 05.03.2015 «Перелік торгового обладнання компанії, що передане компанією дистриб'ютору для розміщення у роздрібних торгівельних точках до укладення договору» вбачається, що до такого обладнання, зокрема, входить холодильник ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородська» заводський № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт. та захисна конструкція для 1-но дверного холодильника «Миргородська», інв. № ХД022929, кількістю 1 шт.

Відповідно до п. 21.1 Договору дистриб'юції № 139 від 05.03.2015 він вступає в дію з 05.03.2015 та діє до 04.01.2015 за виключенням п. 13.2, який продовжує діяти протягом 5 років з моменту припинення дії договору (стосовно конфіденційної інформації).

30.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» (орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (суборендар) укладено Договір № 8797 суборенди торгово-рекламного обладнання, відповідно до умов якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування за плату обладнання, що є об'єктом суборенди за цим договором. Склад, перелік, найменування, кількість і заставна вартість з урахуванням індексації обладнання узгоджена сторонами та наведена сторонами в акті прийому-передачі, оформленому відповідно до п. 2.1 цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору № 8797 від 30.03.2015 обладнання передається у комплекті. Склад кожного окремого комплекту узгоджується сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.3 Договору № 8797 від 30.03.2015 обладнання належить ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» на праві власності.

Відповідно до п. 1.4 Договору № 8797 від 30.03.2015 власник надає згоду на передачу орендарем обладнання в суборенду за цим договором.

Згідно з п. 2.2 Договору № 8797 від 30.03.2015 факт передачі обладнання підтверджується актами прийому-передачі, які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. Акти прийому-передачі обладнання в суборенду є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору № 8797 від 30.03.2015 дата підписання акту прийому-передачі є датою передачі обладнання в суборенду.

Відповідно до п. 6.2 Договору № 8797 від 30.03.2015 у разі повної втрати обладнання суборендар зобов'язаний надати орендарю документи (висновки, акти, тощо) відповідних служб (органів), в яких буде зазначено причини втрати обладнання та винні у цьому особи.

Відповідно до п. 9.1 Договору № 8797 від 30.03.2015 він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2015.

Згідно з п. 9.7 Договору № 8797 від 30.03.2015 якщо жодна із сторін не направить іншій стороні повідомлення про розірвання договору до закінчення строку, вказаного у п. 9.1 договору, строк дії договору продовжується на тих же умовах на один календарний рік.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором піднайму (суборенди).

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (частина 3 статті 774 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено, що за актом прийому-передачі № 2820 від 01.04.2015 до Договору № 8797 від 30.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» передало, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 прийняла в суборенду обладнання: холодильник ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородський» сер. № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт., відновною вартістю 7103 грн. 00 коп.; захисну конструкцію для 1-но дверного холодильника «Миргородська» (квітень 2011), інв. № ХД022929, кількістю 1 шт., відновною вартістю 1260 грн. 00 коп., що разом становить 8363 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 09.02.2016 позивач направив відповідачу повідомлення, в якому, керуючись п.п. 4.4.4 та 9.2 Договору № 8797 від 30.03.2015, повідомив про розірвання Договору № 8797 з 09.03.2016 та просив протягом п'яти календарних днів з моменту розірвання договору повернути позивачу обладнання, отримане в суборенду за вказаним договором, а саме: холодильник ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородський» сер. № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт., відновною вартістю 7103 грн. 00 коп.; захисну конструкцію для 1-но дверного холодильника «Миргородська» (квітень 2011), інв. № ХД022929, кількістю 1 шт., відновною вартістю 1260 грн. 00 коп., що разом становить 8363 грн. 00 коп.

Крім того у повідомленні від 08.02.2016 позивач вказав на те, що у випадку неможливості повернення вказаного обладнання, відповідач повинен сплатити позивачу вартість обладнання у розмірі 8363 грн. 00 коп. протягом п'яти календарних днів з моменту закінчення терміну дії Договору № 8797 від 30.03.2015.

Так, згідно з п. 4.4.4 Договору № 8797 від 30.03.2015 орендар має право вимагати розірвання цього договору в порядку та у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором.

Відповідно до п. 9.2 Договору № 8797 від 30.03.2015 сторони погодили, що на підставі ст. 188 Господарського кодексу України орендар має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 9.4 Договору № 8797 від 30.03.2015 про дострокове розірвання цього договору орендар повідомляє суборендаря письмовим повідомленням із зазначенням підстав дострокового розірвання за 10 календарних днів до дати розірвання.

Судом встановлено, що вказане повідомлення було отримане відповідачем 11.02.2016, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ДППЗ «Укрпошта» щодо відстежень пересилань поштових відправлень (відповідний витяг долучено позивачем до позовної заяви) та факт отримання вказаного повідомлення 11.02.2016 був підтверджений відповідачем у письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 12.04.2016.

Згідно з п. 2.5 Договору № 8797 від 30.03.2015 по закінченню строку суборенди суборендар зобов'язаний повернути орендарю обладнання за актами повернення обладнання.

Відповідно до п. 2.6 Договору № 8797 від 30.03.2015 факт повернення обладнання з суборенди підтверджується актами повернення, які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. Акти повернення обладнання з суборенди є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.7 Договору № 8797 від 30.03.2015 обладнання вважається фактично переданим орендарю з суборенди з моменту підписання сторонами акту повернення.

Відповідно до п. 4.2 Договору № 8797 від 30.03.2015 суборендар зобов'язується по закінченню терміну дії цього договору або його достроковому розірванню повернути орендареві обладнання у справному стані протягом 5 календарних днів з моменту розірвання даного договору.

Судом встановлено, що відповідач не повернув об'єкт суборенди (холодильник ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородський» сер. № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт., відновною вартістю 7103 грн. 00 коп.; захисну конструкцію для 1-но дверного холодильника «Миргородська» (квітень 2011), інв. № ХД022929, кількістю 1 шт., відновною вартістю 1260 грн. 00 коп.) позивачу, зокрема, сторонами не надано суду акту прийому-передачі (повернення) обладнання позивачу.

При цьому, судом встановлено, що у відповідь на повідомлення позивача про розірвання Договору № 8797 від 30.03.2015 та повернення об'єкта суборенди, відповідач направив листа від 12.02.2016, в якому повідомив, що 24.11.2015 у нічний час об'єкт суборенди був викрадений невідомою особою та відповідні матеріали з ознаками кримінального правопорушення були передані у слідчий відділ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві. При цьому, відповідач у вказаному листі зазначив, що його вини у викраденні обладнання немає, у зв'язку з чим просив позивача вважати подію викрадення предмету суборенди форс-мажорними обставинами.

Так, відповідачем долучено до матеріалів справи копію протоколу огляду місця події від 24.11.2015, який складено слідчим Управління поліції в Голосіївському районі міста Києва, відповідачем та понятими; витяг з кримінального провадження № 0011241 про викрадення 24.11.2015 обладнання невідомою особою.

При цьому, у письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 12.04.2016, відповідач зазначив, що про вказаний злочин відповідач одразу повідомив позивача, та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» Слобидка І.О. прибув на місце події (на Протоколі огляду місця події від 24.11.2015 міститься підпис вказаного представника позивача).

Згідно з п. 9.1.3 Договору № 8797 від 30.03.2015 дія договору припиняється у випадку загибелі (втрати) обладнання.

Враховуючи викладені обставини щодо втрати відповідачем об'єкту оренди у зв'язку з його викраденням (як зазначає відповідач) та беручи до уваги положення п. 9.1.3. Договору № 8797 від 30.03.2015, суд дійшов висновку, що зобов'язання за договором суборенди припинились у зв'язку із втратою відповідачем об'єкту оренди, в тому числі припинився і обов'язок суборендаря з повернення орендованого майна.

Відповідно до статті 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Суд зазначає, що у даній статті йде мова про неможливість виконання зобов'язання, що настала після його виникнення. Така неможливість може бути як юридичною, так і фактичною. Зокрема, фактичною неможливістю виконання зобов'язання може бути втрата (викрадення) майна, яке боржник повинен передати (повернути) кредитору.

При цьому, суд зазначає, що у випадку втрати (викрадення) майна припиняється зобов'язання саме щодо передання (повернення) майна боржником (в даному випадку суборендарем, відповідачем), однак виникає обов'язок відшкодувати збитки кредитору (орендарю, позивачу), які виникли внаслідок невиконання зобов'язання з повернення майна (холодильника ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородський» сер. № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт., відновною вартістю 7103 грн. 00 коп.; та захисної конструкції для 1-но дверного холодильника «Миргородська» (квітень 2011), інв. № ХД022929, кількістю 1 шт., відновною вартістю 1260 грн. 00 коп.).

Судом встановлено, що листом від 01.03.2016 позивач повідомив відповідача про те, що обов'язок щодо забезпечення охорони обладнання, зокрема, від крадіжки покладений на відповідача як суборендаря обладнання відповідно до п. 4.2.9 Договору № 8797 від 30.03.2015, у зв'язку з чим вимагав протягом п'яти календарних днів з моменту отримання даного листа сплатити позивачу вартість втраченого обладнання.

Вказаний лист був отриманий відповідачем 05.03.2016, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ДППЗ «Укрпошта» щодо відстежень пересилань поштових відправлень (відповідний витяг долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що у відповідь відповідач надіслав позивачу листа, в якому зазначив, що він не міг передбачити чи запобігти таким обставинам як викрадення обладнання. При цьому, відповідач вказав на те, що ним були вжиті заходи щодо забезпечення охорони обладнання від крадіжки, зокрема, на захисній конструкції холодильника було встановлено три замки та ніжки конструкції були закріплені.

При цьому, у письмових поясненнях, поданих у судовому засіданні 12.04.2016, відповідач зазначив, що у крадіжці обладнання як у кримінальному злочині відсутня його вина, з огляду на що відповідач не повинен нести відповідальності.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Судом враховано, що згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України для застосування таких правових наслідків порушення зобов'язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вищезазначених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до статті 323 Цивільного кодексу України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так згідно з п. 6.1 Договору № 8797 від 30.03.2015 сторони погодили, що ризик випадкової загибелі та випадкового пошкодження обладнання переходить до суборендаря з моменту передачі йому обладнання у користування до моменту повернення обладнання орендарю.

Відповідно до п. 4.2.9 Договору № 8797 від 30.03.2015 суборендар зобов'язаний обов'язково вжити заходи щодо забезпечення охорони обладнання від пошкодження, крадіжки та іншого несанкціонованого використання.

Таким чином, умовами Договору № 8797 від 30.03.2015 на відповідача покладено обов'язок щодо вжиття заходів з охорони об'єкту оренди.

Натомість, як встановлено судом, об'єкт суборенди - холодильник ХШВ 600 Icestream Optima наружний «Миргородський» сер. № 11.19564.073, інв. № Н12372, кількістю 1 шт., відновною вартістю 7103 грн. 00 коп.; та захисну конструкцію для 1-но дверного холодильника «Миргородська» (квітень 2011), інв. № ХД022929, кількістю 1 шт., відновною вартістю 1260 грн. 00 коп. - було втрачено відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за Договором № 8797 від 30.03.2015 щодо збереження майна, отриманого в оренду.

Відповідно до п. 5.1 Договору № 8797 від 30.03.2015 сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов дійсного договору згідно з чинним законодавством України. У випадку втрати або знищення торгового обладнання під час дії даного договору суборенди суборендар протягом 5-ти днів з моменту отримання письмової вимоги з боку орендодавця про відшкодування вартості обладнання має відшкодувати вартість торгового обладнання, вказану в акті прийому-передачі обладнання, а також якщо суборендар не може повернути торгове обладнання орендарю (згідно з письмовим зверненням орендаря та по закінченню терміну дії даного договору) у разі його втрати, знищення.

Відповідно до ч. 5 ст. 225 Господарського кодексу України сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 226 Господарського кодексу України у разі невиконання зобов'язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов'язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

Суд зазначає, що у зв'язку із втратою відповідачем обладнання, яке було передано в суборенду відповідачу, останній відповідно до положень Договору № 8797 від 30.03.2015 та норм чинного законодавства зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість обладнання, яка була зазначена сторонами в акті прийому-передачі об'єкта суборенди, а саме у розмірі 8363 грн. 00 коп.

При цьому, суд зазначає, що протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов'язання.

Так, протиправною поведінкою відповідача у даному випадку є неналежне виконання зобов'язань за Договором № 8797 від 30.03.2015 в частині забезпечення охороною обладнання від крадіжки.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками полягає у тому, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язку із забезпечення збереження майна, отриманого в оренду, майно було втрачене, у зв'язку з чим позивачу були завдані збитки у сумі, яка була вказана в акті прийому-передачі обладнання, тобто у сумі 8363 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується тверджень відповідача, що він не міг передбачити чи запобігти таким обставинам як викрадення обладнання, що ним були вжиті заходи щодо забезпечення охорони обладнання від крадіжки, зокрема, на захисній конструкції холодильника було встановлено три замки та ніжки конструкції були закріплені, та що у крадіжці обладнання як у кримінальному злочині відсутня вина відповідача, з огляду на що відповідач не повинен нести відповідальності, суд зазначає, що вказані обставини (зокрема, обставини викрадення обладнання) не є входять до предмету дослідження у даній справі.

Суд зазначає, що у випадку встановлення винних осіб у викраденні обладнання, яке було передане в суборенду відповідачу, в межах кримінального провадження № 0011241, відповідач матиме право на відшкодування встановленими винними у кримінальному правопорушенні особами завданої відповідачу шкоди (у деліктному правовідношенні).

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер:НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ідентифікаційний код: 36800559) грошові кошти у розмірі 8363 (вісім тисяч триста шістдесят три) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 19.04.2016

Суддя І.М. Отрош