РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016Справа №910/3497/16

За позовом Міністерства молоді та спорту України

до Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Студентська республіка»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

про стягнення 88 200, 00 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Яковенко У.Д.

від відповідача: Ніколенко А.Є.

від третьої особи: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство молоді та спорту України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Студентська республіка» про стягнення коштів у розмірі 88 200, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані перерахуванням відповідачем бюджетних коштів за роботи та послуги, які фактично не були виконані.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 р. порушено провадження у справі № 910/3497/16, залучено до участі у розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та призначено дану справу до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін та третьої особи, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що Міністерством молоді та спорту України було затверджено фінансовий звіт Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Студентська республіка» про виконання програми «Міжнародна програма «Студентська республіка» та прийняті роботи за договором № 121 від 13.08.2010 р.

Також відповідач зазначає, що грошові кошти за надання послуг з проживання учасників Міжнародної програми «Студентська республіка» перераховані Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на підставі відповідного договору та факт надання таких послуг підтверджується підписаними актами виконаних робіт.

Крім того, відповідач вказує на сплив позовної давності щодо заявлених вимог та просить застосувати наслідки його спливу.

Розгляд справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

14.04.2016 р через відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про залучення до участі у розгляді даної справи третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державну фінансову інспекцію України, яка фактично проводилась перевірка фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України, правонаступником якої є Міністерство молоді та спорту України.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Згідно з п. 1.6. постанови постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Розглянувши вищевказане клопотання та дослідивши матеріали справи, суд відмовив у його задоволенні з огляду на недоцільність залучення Державної фінансової інспекції України до участі у розгляді даної справи, оскільки прийняте судом рішення не вплине на її права та обов'язки.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та подав докази існування договірних зобов'язань між ним та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та їх виконання.

Представник третьої особи на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника третьої особи не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 20.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 р. до 01.04.2012 р., за результатами якої складено акт від 27.07.2012 р. № 03-24/120, у якому зазначається про проведення зустрічної перевірки у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яким Всеукраїнській молодіжній громадській організації «Студентська республіка» надавались послуги з проживання 300 учасників «Міжнародної програми «Студентська республіка» на суму 88 200, 00 грн. та встановлено, що обсяги операцій та розрахунків документально не підтверджені.

За змістом акту Державної фінансової інспекції України від 27.07.2012 р. № 03-24/120 Всеукраїнською молодіжною громадською організацією «Студентська республіка» включено до первинних документів господарські операції, факт здійснення яких не підтверджено та у подальшому включено до актів здачі - приймання наданих послуг (виконаних робіт), підписаних Державною службою молоді та спорту України що призвело до збитків Міністерства молоді та спорту України на суму 88 200, 00 грн.

За результатами проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 р. до 01.04.2012 р. вказано про необхідність проведення претензійно-позовної роботи щодо забезпечення повернення коштів, сплачених за фактично невиконані роботи.

Державна служба молоді та спорту України звернулась до Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Студентська республіка» з претензією № 6 від 12.07.2013 р. про перерахування заборгованості у розмірі 88 200, 00 грн., яка виявлена Державною фінансовою інспекцією України.

Листом № 587 від 05.08.2013 р. Всеукраїнська молодіжна громадська організація «Студентська республіка» повідомила про невідповідність наведених у претензії № 6 від 12.07.2013 р. обставин та, при цьому, Державною службою молоді та спорту України проводилась перевірка діяльності позивача, однак порушень не виявлено.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує про невиконання Всеукраїнською молодіжною громадською організацією «Студентська республіка» приписів Державної фінансової інспекції України щодо необхідності повернення грошових коштів у розмірі 88 200, 00 грн., сплачених за послуги, які фактично не були виконані, у зв'язку з чим Міністерством молоді та спорту України заявлено про їх стягнення у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Розглядаючи даний спір по суті, судом встановлено, що 13.08.2010 р. між Міністерством України у справах сім'ї молоді та спорту та Всеукраїнською молодіжною громадською організацією «Студентська республіка» укладено договір № 121 про реалізацію програми «Міжнародна програма «Студентська республіка», за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечити виконання програми «Студентська республіка» у відповідності до зведеного кошторису витрат та виділених коштів у розмірі 198 000, 00 грн.

04.10.2010 р. між Всеукраїнською молодіжною громадською організацією «Студентська республіка» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг № 6, за умовами якого третя особа зобов'язалась надати послуги по організації та проведенню «Міжнародної програми «Студентська республіка»: витрати на проживання учасників фінальної частини заходу у кількості 300 осіб у м. Євпаторія, смт. Заозерне на загальну суму 88 200, 00 грн.

05.10.2010 р. Всеукраїнською молодіжною громадською організацією «Студентська республіка» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт за договором № 6 від 04.10.2010 р.

Платіжними дорученнями № 9 від 11.11.2010 р. та № 10 від 20.12.2010 р. Всеукраїнська молодіжна громадська організація «Студентська республіка» перерахувала на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 88 200, 00 грн. у якості оплати за договором № 6 від 04.10.2010 р.

Проаналізувавши вищевказаний договір, положення чинного законодавства України, а також зміст зобов'язань, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що фактично між сторонами виникли відносини щодо надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За визначенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків закріплені в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджені постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22.

Відповідно до п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді; платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Згідно з п. 3.8.. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене, суд відзначає, що факт надання послуг Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за договором № 6 від 04.10.2010 р., а також їх оплати Всеукраїнською молодіжною громадською організацією «Студентська республіка» підтверджується належним чином оформленими первинними та банківськими документами, що в свою чергу спростовують доводи позивача стосовно ненадання обумовлених вказаним договором № 6 від 04.10.2010 р. послуг.

Позивачем, в свою чергу, не надано доказів, як б підтверджували обставини, викладені в акті ревізії фінансово-господарської діяльності Державної служби молоді та спорту України за період з 01.04.2010 р. до 01.04.2012 р. від 27.07.2012 р. № 03-24/120, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи що доводи позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у спаєві доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підтверджені належними засобами доказування та є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та наведених обґрунтувань за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.04.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.