КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа№ 910/24619/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

за участю представників:

за участю представників:

від позивача-Даців С.Я.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд - 2"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року

у справі №910/24619/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Словечно-Плюс"

до Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд- 2"

про стягнення 348 195,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.10.2015 (суддя -Підченко Ю.О.) задоволено позовні вимоги підприємства ТОВ «Словечно-Плюс» та стягнуто з ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд- 2» 196749,33 грн. заборгованості за поставлені позивачем труби, трубопровідну арматуру, фасонні та з'єднувальні деталі для водопроводів та каналізації, сантехнічні вироби згідно укладеного сторонами договору, три проценти річних у сумі 16 145,22 грн., інфляційні втрати у сумі 135 300,55 грн. та судовий збір у розмірі 5 222,92грн. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не розрахувався повністю з позивачем за отриманий товар.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначив про відсутність підстав позову в зв'язку з закінченням строку дії договору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вказав про безпідставність доводів апеляційної скарги та правомірність висновків суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, через канцелярію суду, подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з участю представника в засіданні суду в іншій справі, при цьому відповідних доказів зазначеного представником суду не надано. Розглянувши подане клопотання колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 28 ГПК України відповідач не обмежений можливістю представництва інтересів іншими особами, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, окільки його неявка не перешкоджає розгляду скарги. Крім того, необхідно зазначити, що розгляд справи неодноразово відкладався. Подальше ж відкладення призведе до затягування її розгляду, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Судом встановлено, що 01.03.2012 між ТОВ "Словечно-Плюс" (постачальник-позивач) та ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд - 2" (покупець-увідповідач) укладено договір поставки № 010316, відповідно до предмету якого (п. 1.1) Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує труби, трубопровідну арматуру, фасонні та з'єднувальні деталі для водопроводів та каналізації, та сантехнічні вироби, одиниця виміру, яких визначається сторонами у відповідних специфікаціях або рахунках-фактурах.

Згідно з п. 3.1.2 Договору оплата товару Покупцем здійснюється шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зокрема, Покупець може замовити партію товару на умовах оплати протягом 10 календарних днів з дати отримання товару Покупцем, зазначеної у видаткових накладних.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що товар вважається прийнятим Покупцем згідно належним чином підписаної видаткової накладної. Дата відвантаження визначається у видатковій накладній.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2013. У разі якщо строк оплати за відвантажений Покупцю товар перевищує строк дії договору, цей договір продовжується до повного виконання Покупцем своїх зобов'язань щодо оплати. Закінчення строку цього договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 8.1 - 8.3 Договору).

На виконання умов Договору, позивач протягом 2013-2014 років поставив відповідачу товар на загальну суму 934 086,95 грн., але відповідачем оплачено даний товар частково, а саме в сумі 737 337,62 грн. Отже, відповідачем неоплачено товар на суму 196749,33 грн., поставка якого підтверджується видатковими накладними, прийнятий представниками Покупця за довіреностями, про що свідчать їх підписи на кожній видатковій накладній.

Позивач направив відповідачу претензію від 27.04.2015 № 10 з вимогою сплатити суму заборгованості за Договором, але відповідач заборгованість не сплатив.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 196 749,33 грн., а також трьох відсотків річних у сумі 16 145,22 грн. та інфляційних втрат у розмірі 135 300,55 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Так, згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

В силу вимог ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними та відповідними довіреностями підтверджується отримання відповідачем товару поставленого позивачем.

Заперечення відповідача про відсутність підстав позову в зв'язку з закінченням строку дії договору є безпідставними, оскільки суперечать умовам укладеного сторонами договору.

Так, як зазначалось вище, договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2013. У разі якщо строк оплати за відвантажений Покупцю товар перевищує строк дії договору, цей договір продовжується до повного виконання Покупцем своїх зобов'язань щодо оплати. (п. 8.1 - 8.3 Договору).

За викладених вище обставин, відповідач повинен оплатити отриманий товар, відповідно до положень п. 1 ст. 692 ЦК України.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 196749грн. 33 коп.

Також, враховуючи порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати отриманого товару є вірними висновки суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі 16 145,22 грн. та інфляційних втрат у сумі 135 300,55 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача в поданій апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу

України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/24619/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд - 2"- без задоволення.

2. Справу №910/24619/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко