ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.2016 Справа № 905/1115/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товриства ДТЕК Добропільська ЦЗФ
доТовариства з обмеженою відповідальністю Альфа-Прибор
протлумачення умов договору
Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товриства ДТЕК Добропільська ЦЗФ до Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа-Прибор про тлумачення умов договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача сторони по різному розуміють п.4.4. Договору №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, розтлумачивши п.4.4 договору поставки №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014 «Датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, при передачі продукції», виходячи із буквального значення слів та виразів, визначивши, що датою поставки вважається дата, вказана саме представником Покупця на товаросупровідних документах, яким є видаткова накладна, а не дата оформлення цього документа.

На підтвердження позовних вимог, позивач надає належним чином завірені копії: договору поставки №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014; специфікацій від 08.07.2014 та 26.09.2014, видаткові накладні №РН-163 від 21.11.2014, №РН-167 від 20.12.2014.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.03.2015 за вказаним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду.

У судове засідання 12.04.2016 позивач явку представника не забезпечив, вимог ухвали суду не виконав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача, у судове засідання зявився, через канцелярію суду, подав відзив на позов, в якому заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі. Свою правову позицію відповідач обґрунтовує тим, що позовна заява позивача стосується не тлумачення умов договору, а зводиться до встановлення обставин, з якими повязаний момент настання у нього обовязку провести оплату поставленої відповідачем за договором поставки №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014, тобто за угодою, яка вже виконана з боку відповідача. На думку відповідача, зазначений пункт договору не містить невизначеності і незрозумілості буквального значення слів і понять, що заважало б сторонам при його підписанні зясувати його дійсний зміст.

Представники сторін клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

08.07.2014 між Публічним акціонерним товриством ДТЕК Добропільська ЦЗФта Товариством з обмеженою відповідальністю Альфа-Прибор підписаний договір поставки №ЦД-2014/223-КП.

Відповідно до предмету даного договору постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю Альфа-Прибор- взяло на себе зобовязання поставити у власність Покупця Публічного акціонерного товриства ДТЕК Добропільська ЦЗФ продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості та в строки, за ціною і якісними показниками, погодженими сторонами в дійсному договорі і специфікаціях, які є невідємними частинами договору.(п. 1 Договору)

Між сторонами підписані специфікації від 08.07.2014 та 26.09.2014, в яких сторони дійшли згоди щодо умов поставки, оплати та кількість продукції.

За умовами п.4.4 договору, датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником.

Відповідно до п.4.6 договору, право власності на продукцію, ризики втрати чи псування продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

Згідно до п.5.1 договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій до цього договору, проте не повинна перевищувати 999000,00грн., з урахуванням НДС. Розрахунки за поставлену продукцію здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше, не обумовлено у відповідних специфікаціях до даного договору. За умови якщо строк оплати випадає на небанківський день, оплата здійснюється наступного банківського дня.

Зі змісту відзиву відповідача вбачається, що виконуючи умови договору, відповідач здійснив на адресу позивача поставку товару на загальну суму 117975,6, позивач прийняв його, проте не оплатив поставлену продукцію. Не виконання позивачем обов'язків за договором стало підставою для звернення відповідача до господарського суду Донецької області. Окрім того, факт виконання сторонами договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №РН-163 від 21.11.2014, №РН-167 від 20.12.2014.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення.

В статті 627 Цивільного кодексу України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст.637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу, у разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

За приписами Цивільного кодексу України тлумачення правочину, може здійснюватися як сторонами, так і на вимогу однієї із сторін судом.

Відповідно до п.3 ст.213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно з п.4 ст.213 Цивільного кодексу України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов і є встановленням його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. Вказана правова позиція підтверджується практикою Вищого господарського суду, а саме: постановою від 26.04.2012 по справі №3/245, постановою від 12.02.2014 по справі №5006/25/130пд/2012.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-8/344 від 11.04.2005 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" вказано, що тлумачення змісту правочину господарським судом можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони (сторін) правочину.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, за відсутності зазначеної представником покупця дати поставки на видатковій накладній, сторона відповідача не заперечує проти буквального розуміння п.4.4 договору. Таким чином, у даному випадку, відсутні суперечності щодо трактування положення договору.

Окрім того, дослідивши усі обставини справи, суд встановив, що сторони приступили до виконання договору в листопаді 2014, що з огляду на вищевказані положення норм чинного законодавства унеможливлює тлумачення умов договору на стадії стягнення заборгованості за отриману продукцію, тобто після його виконання.

Зі змісту позовної заяви, судом не встановлено факту наявності у п.4.4 договору поставки №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014 укладеного між між Публічним акціонерним товриством ДТЕК Добропільська ЦЗФта Товариством з обмеженою відповідальністю Альфа-Прибор незрозумілих слів, понять, термінів, які не дають змоги з'ясувати дійсні наміри сторін при підписанні договору, що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст.213 ЦК України.

Посилання позивача на існування між сторонами спору з приводу різного тлумачення сторонами п.4.4 договору відносно встановлення дати поставки продукції на видаткових накладних, не приймаються судом, враховуючи при цьому приписи ст.ст.626-629, 637 Цивільного кодексу України, оскільки сторони чітко висловили своє волевиявлення щодо предмету договору, його змісту та умов, зокрема, щодо обов`язків Покупця, порядку розрахунків та підстав, з якими пов'язане таке виконання, при цьому позивач свідомо погоджувався з його умовами та відповідно, усвідомлював настання певних правових ризиків, повязаних з його виконанням, оскільки договір №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014 підписаний сторонами та скріплений відповідними печатками сторін.

Даний договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Суд вважає, що вимога позивача стосується не тлумачення умов договору, а зводиться до надання правової оцінки реквізитів оформлених сторонами накладних, які підтверджують отримання товару за договором та можуть вирішуватися при стягненні заборгованості по договору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред»являються до доказів, визначені ст.34 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про відсутність правових підстав для тлумачення умов п.4.4 договору №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014 та відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Судові витрати у розмірі 1378,00 грн. згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товриства ДТЕК Добропільська ЦЗФ до Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа-Прибор про тлумачення п.4.4 договору №ЦД-2014/223-КП від 08.07.2014, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 18.04.2016

Суддя Д.М. Огороднік