ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року Справа № 904/8953/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Науменка І.М.

секретар: Петровська А.В.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 04/01/16 від 04.01.16;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № ББУ/ПУ 291/ВП/15 від 18.12.15;

представник третьої особи - ПАТ "ПУМБ" в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року

у справі № 904/8953/15

за позовом Приватного виробничого підприємства "ДВН", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград

третя особа Публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_3", м. Київ

про стягнення 571 318,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року у справі № 904/8953/15 (суддя Соловйова А.Є.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГАРДВУГІЛЛЯ" на користь Приватного виробничого підприємства "ДВН" 311 410,82 грн. - основного боргу, 77 383,46 грн. - пені, 7 013,14 грн. - 3 % річних, 118 958, 93 грн. - інфляційних втрат, 7 721,50 грн. - судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року в частині стягнення основного боргу в розмірі 311 410,82 грн., пені в розмірі 77 383,46 грн., інфляційних втрат в розмірі 118 958,93 грн., 3 % річних в розмірі 7 013,14 грн., судового збору в розмірі 7 721,50 грн., прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що право вимоги по Договору № 14-16/420-ПД/И від 13.06.2014 року належить ПАТ "ПУМБ", в зв'язку з чим у позивача відсутнє право вимоги про стягнення заборгованості по Договору з відповідача;

- позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виставлення рахунку на оплату в розмірі 311 410,82 грн.;

- місцевий господарський суд не врахував те, що надана до судового засідання уточнена позовна заява фактично є заявою про зміну предмету позовних вимог та заявою про додаткові вимоги позивача, які не входять до предмету спору у даній справі, а саме: додаткове стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.02.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство "Перший Український ОСОБА_3", розгляд справи відкладено на 16.03.2016 року. Зобов'язано ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" надіслати ПАТ "ПУМБ" копію апеляційної скарги, докази такого направлення надати суду. Зобов'язано ВПВ "ДВН" надіслати ПАТ "ПУМБ" копію позовної заяви, докази такого направлення надати суду. Зобов'язано ПАТ "ПУМБ" подати суду письмові пояснення по апеляційній скарзі. Зобов'язано учасників судового процесу подати суду оригінали документів в обґрунтування своїх доводів та заперечень, забезпечити явку представників в судове засідання.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.03.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.04.2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.04.2016 року надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні 19.04.2016 року висловили заперечення проти доводів апеляційної скарги, просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року залишити без змін.

Третя особа - ПАТ "ПУМБ" в письмових поясненнях на апеляційну скаргу просило розглядати справу у відсутності її уповноваженого представника.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

07.10.2015 року Приватне виробниче підприємство "ДВН" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про стягнення 571 318,07 грн. (а. с. 3-7).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.10.2015 року (а. с. 1).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року розгляд справи відкладено на 24.11.2015 року (а. с. 83-84).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2015 року розгляд справи відкладено на 03.12.2015 року (а. с. 93-94).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року продовжено строк розгляду спору до 08.12.2015 року. Оголошено перерву в судовому засіданні до 08.12.2015 року (а. с. 128-129).

08.12.2015 року до господарського суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (а. с. 133-134).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2015 року продовжено строк розгляду спору до 10.12.2015 року. Оголошено перерву в судовому засіданні до 10.12.2015 року (а. с. 160-161).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 311 410,82 грн. основного боргу, 77 383,46 грн. пені, 7 013,14 грн. 3 % річних, 118 958,93 грн. інфляційних втрат, 7 721,50 грн. судового збору. В решті позову відмовлено (а. с. 172-177).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення від 10.12.2015 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2014 року між ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (надалі Замовник) та ПВП "ДВН" (надалі Підрядник) укладено ОСОБА_4 № 14-16/420-ПД/И (надалі ОСОБА_4), відповідно до якого Підрядник зобов'язується своїми силами та на свій ризик виконати, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити наступні роботи: капітальний ремонт (надалі Роботи) будівельних конструкцій галереї № 4 від дозувально-акумулюючих бункерів до головного корпусу, інвентарний № ЦП-2 Філії "ЦОФ Павлоградська" ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" у відповідності з умовами Договору.

В пункті 3.1 Договору зазначено, що строки виконання всіх робіт: початок робіт протягом 5 календарних днів з моменту підписання Договору; закінчення робіт 120 календарних днів з моменту початку робіт згідно Графіку виробництва робіт (Додаток № 2), який є невід'ємною частиною Договору. Етапом робіт є виконання робіт в календарному місяці згідно Графіку виробництва робіт (Додаток № 2), який є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що приймання робіт відбувається сторонами щомісячно за Актами приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідками про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3), підписаними уповноваженими представниками обох сторін. ОСОБА_5 приймання виконаних підрядних робіт Підрядник надає не пізніше 2 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виконувались роботи. Одночасно з Актами приймання виконаних підрядних робіт надається накладна ПДВ.

Згідно з пунктом 5.1 Договору вартість робіт за Договором узгоджується сторонами в Договірній ціні, яка є невід'ємною частиною Договору та складає 845 795,38 грн., в тому числі ПДВ (20 %) 140 965,89 грн. Вартість робіт включає в себе вартість необхідних для виконання робіт матеріалів та/або обладнання, інших витрат Підрядника, пов'язаних із виконанням робіт та плату за виконану ним роботу згідно Договірної ціни та кошторисної документації, які є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 5.3 Договору оплата робіт здійснюється Замовником щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника на 75 календарний день з моменту підписання сторонами Акту приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) та виставлення рахунку Підрядником. У випадку, якщо строк оплати випадає на неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

У відповідності із пунктом 10.1 Договору передбачено, що він вступає у силу в день його підписання обома сторонами та діє до 31.01.2015 року, а у випадку неналежного виконання сторонами усіх взятих на себе зобов'язань до повного їх виконання.

Надані позивачем ОСОБА_4, ОСОБА_5 приймання виконаних будівельних робіт (надалі Акти) № 1 від 31.07.2014 року на суму 227 567,11 грн., № 2 від 29.08.2014 року на суму 126 921,82 грн., № 3 від 30.09.2014 року на суму 154 514,03 грн., № 4 від 16.10.2014 року на суму 311 410,82 грн. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а. с. 22-49) свідчать про те, що позивачем в повному обсязі виконано роботи, передбачені Договором на загальну суму 845 795,38 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем за виконані позивачем роботи було здійснено часткову оплату, а саме оплачено роботу, виконану згідно Актів № 1 від 31.07.2014 року, № 2 від 29.08.2014 року, № 3 від 30.09.2014 року.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобовязань та є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності зі статтями 526 ЦК України та 193 ГК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За наведених обставин, оскільки позивачем зараховано часткову оплату відповідачем виконаних робіт на суму 509 002,96 грн., а відповідачем не надано власного контррозрахунку та доказів оплати виконаних робіт в іншій сумі, ніж вказано позивачем, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Слід звернути увагу, що на час підписання Акту № 4 від 16.10.2014 року відповідачем частково проводилась оплата виконаних робіт за попередніми Актами, що свідчить про наявність у відповідача необхідних реквізитів для оплати таких робіт.

Встановивши порушення відповідачем договірних зобовязань по оплаті виконаних робіт, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 311 410,82 грн. згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року.

Щодо вимог позивача про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 118 958,93 грн. згідно з Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року, колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 118 958,93 грн. за період з 31.12.2014 року по 30.09.2015 року за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 7 013,14 грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 31.12.2014 року по 30.09.2015 року в розмірі 7 013,14 грн. за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року.

Стосовно вимог позивача про стягнення 77 383,46 грн. пені за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

В силу статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, коли зобов'язання мало бути виконано.

В пункті 8.8 Договору встановлено, що у випадку порушення Замовником своїх зобов'язань, обумовлених пунктом 5.3 Договору, він сплачує Підряднику пеню, діючу на момент порушення зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до пункту 6 статті 232 ГК України розмір нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про те, що судом першої інстанції заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача пені обґрунтовано задоволено за період з 31.12.2014 року по 28.06.2015 року за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року в розмірі 77 383,46 грн.

Крім вимог позивача, що виникли в зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Актом приймання виконаних будівельних робіт № 4 від 16.10.2014 року позивач також просить стягнути з відповідача пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за Актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 31. 07.2014 року, № 2 від 29.08.2014 року, № 3 від 30.09.2014 року, оплата за якими здійснена відповідачем із простроченням встановленого Договором строку.

Розглянувши зазначені вимоги, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку, що в їх задоволенні необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.08.2014 року між ПАТ "ПУМБ" (надалі Фактор) та ПВП "ДВН" (надалі Клієнт) підписано ОСОБА_4 факторингу з регресом № Ф-DNI107 (надалі ОСОБА_4 факторингу).

Відповідно до пункту 1.1 Договору факторингу Фактор зобов'язався здійснювати факторингове обслуговування Клієнта за плату на умовах факторингу з регресом з лімітом факторингового фінансування в розмірі 660 000,00 грн. зі строком дії до 13.02.2016 року.

Згідно з пунктом 1.3 Договору факторингу право вимоги є відступленим Клієнтом (набутим Фактором) з моменту підписання сторонами Реєстру, що містить таке право вимоги.

У відповідності із пунктом 1.5 Договору факторингу внаслідок відступлення права вимоги Фактор замінює Клієнта як кредитора боржника (ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"), у зв'язку з чим до Фактора переходять відповідні права кредитора за Контрактом (Договором № 14-16/420-ПД/И від 13.06.2014 року), включаючи права на отримання вартості майна (продукції), виконаних робіт, наданих послуг, суми будь-яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів за Контрактом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Матеріали справи свідчать, що сторони Договору факторингу підписали реєстри передачі прав вимоги за Актами № 1 від 31.07.2014 року, № 2 від 29.08.2014 року, № 3 від 30.09.2014 року (а. с. 149-151), за що Фактором було сплачено обумовлену Договором факторингу суму грошових коштів, що підтверджується відповідною банківською випискою по рахунку позивача (а. с. 152-153).

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що з урахуванням передачі права вимоги позивачем ПАТ "ПУМБ" як Фактору та у відповідності до пункту 1.5 Договору факторингу та умов Реєстрів передачі відповідних прав щодо передачі прав на отримання суми будь-яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів за Контрактом, позовні вимоги, що ґрунтуються на підставі Актів № 1 від 31.07.2014 року, № 2 від 29.08.2014 року та № 3 від 30.09.2014 року в частині нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат заявлені необґрунтовано та не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів скаржника, що право вимоги по Договору № 14-16/420-ПД/И від 13.06.2014 року, у тому числі, що виникли на підставі Акту № 4 від 16.10.2014 року, належить ПАТ "ПУМБ", в зв'язку з чим у позивача відсутнє право вимоги про стягнення заборгованості по Договору з відповідача колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Як вбачається із Додаткової угоди № 1 від 29.08.2014 року до Договору № 14-16/420-ПД/И від 13.06.2014 року в зв'язку із укладенням Договору факторингу з регресом № Ф-DNI-107 від 21.08.2014 року між ПВП "ДВН" та ПАТ "ПУМБ" та керуючись частиною 1 статті 651 ЦК України ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" та ПВП "ДВН" погодили, що починаючи з дати набрання чинності Додаткової угоди № 1, всі платежі по Договору № 14-16/420-ПД/И від 13.06.2014 року здійснюються виключно в безготівковій формі ПАТ "ПУМБ" за наступними реквізитами: отримувач ПВП "ДВН", код отримувача 33863245, банк отримувача ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, рахунок 6215 (а. с. 19).

Таким чином, в якості отримувача платежів по Договору зазначено позивача - ПВП "ДВН". При цьому, третя особа - ПАТ "ПУМБ" набула право вимоги до боржника - ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" лише в межах визначених Договором факторингу від 21.08.2014 року.

Крім цього слід звернути увагу, що в письмових поясненнях третя особа ПАТ "ПУМБ" зазначила, що за весь термін дії ліміту ПВП "ДВН" були відступлені до ПАТ "ПУМБ" права вимоги за Договором № 14-16/420-ПД/И на суму 509 002,96 грн. Станом на 23.03.2016 року заборгованість по відступленим правам вимоги по боржнику - ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" за Договором № 14-16/420-ПД/И згідно Договору факторингу з регресом № Ф-DNI-107 від 21.08.2014 року відсутня.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що надана до судового засідання уточнена позовна заява фактично є заявою про зміну предмету позовних вимог та заявою про додаткові вимоги позивача, які не входять до предмету спору у даній справі колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Із поданої позивачем 08.12.2015 року заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що позивач заначив про складові частини (основний борг, інфляційні втрати, пеня та 3 % річних) заборгованості в розмірі 571 318,07 грн., яка була ним заявлена до стягнення, а також виправив допущену ним описку в даті договору, який є підставою позовних вимог. При цьому, слід звернути увагу, що позивач в позовній заяві зазначав, що загальна сума заборгованості за договором № 14-16/420-ПД/И від 13.06.2014 року складається з:

- 311 410,82 грн. сума основного боргу;

- 99 505,12 грн. загальна сума пені;

- 9 416, 49 грн. загальна сума процентів;

- 150 985,64 грн. індекс інфляції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини та їх правові наслідки відповідають дійсності та доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 49 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2015 року у справі № 904/8953/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.04.2016 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко