ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 910/31257/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Студенця В.І., за участі представників заявника О. Давиденка (дов. від 08.02.2016), В. Власюка (дов. від 26.06.2015) та страхової компанії Ю. Борзенкової (дов. від 04.01.2016), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 січня 2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року у справі № 910/31257/15 за позовом приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про вжиття запобіжних заходів,

УСТАНОВИВ:
У грудні 2015 року приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про вжиття запобіжних заходів у вигляді витребування від товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" доказів отримання страхового відшкодування в порядку регресу за договорами, які були перестраховані в акціонерному товаристві "Українська охоронно-страхова компанія", а саме: від 15 лютого 2005 року № 91/01- 017/022; від 27 грудня 2005 року № 91-017/06-04; від 29 грудня 2006 року №91-017/07-04 і в якій сумі від винної особи (страхової компанії, яка зарахувала відповідальність даної особи) у вигляді письмових пояснень.

Заява обґрунтована неможливістю без даної інформації обрахувати суму грошових коштів, яку має сплатити товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-гарант" у відносинах перестрахування.

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" у задоволенні заяви заперечило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 січня 2016 року (судді М. Якименко), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року, у задоволені заяви про вжиття запобіжних заходів відмовлено.

Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" просить ухвалу і постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 43 і 431 Господарського процесуального кодексу України та задовольнити заяву про вжиття запобіжних заходів.

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарським судами встановлено, що 15 лютого 2005 року між приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" і товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" було укладено договір № 91/01-017/022 про співробітництво в галузі факультативного перестрахування та ретроцесії, за умовами підпункту 3.1.9. пункту 3.1. якого перестрахувальник зобов'язується: виплатити перестраховику відповідно його долі в оплаті збитку частину коштів, отриманих у порядку регресу або в результаті реалізації майна, повернутого або переданого перестрахувальнику після виплати страхового відшкодування, протягом 20 (двадцяти) робочих днів після одержання цих коштів перестрахувальником, якщо інше не обумовлено договором страхування.

Зазначені особи також уклали договір від 27 грудня 2005 року № 91-017/06-04 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексценденту сум, згідно до підпункту 3.2.10. пункту 3.2. якого перестрахувальник зобов'язаний: сплатити перестраховику частину грошових коштів, яка відповідає частці відповідальності перестраховика по врегульованому збитку, отриманих в порядку регресу або реалізації поверненого майна не пізніше 3 (трьох) місяців з дати отримання таких коштів на поточний рахунок перестрахувальника.

Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" стверджує, що на умовах цього договору та рахунків бордеро-збитків за лютий 2006 року - вересень 2008 року сплатило 523 195 грн 08 коп. часток страхових відшкодувань.

Окрім того, 29 грудня 2006 року сторони уклали договір №91-017/07-04 облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексценденту сум, підпунктом 3.2.10. пункту 3.2. якого погодили, що перестрахувальник зобов'язаний: сплатити перестраховику частину грошових коштів, яка відповідає частці відповідальності перестраховика по врегульованому збитку, отриманих в порядку регресу або реалізації поверненого майна не пізніше 3 (трьох) місяців з дати отримання таких коштів на поточний рахунок перестрахувальника.

Заявник стверджує, що 28 травня 2015 року направив контрагенту вимогу про надання інформації про фактичний стан регресної роботи за договорами, які були перестраховані приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія", за якими товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" отримало страхове відшкодування та, у разі отримання останнім коштів в порядку регресу або в результаті реалізації майна, сплатити належну заявнику частину коштів, проте така інформація надана не була.

Відсутність цих даних, на думку скаржника, унеможливлює оформити претензії до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" у контексті виконання укладених між сторонами угод.

За правилами статі 27 Закону України "Про страхування" до страховика у межах фактичної виплати, переходить право вимоги, яке потерпілий страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди. За договорами перестрахування, на які посилається заявник, передбачено що перестрахувальник зобов'язаний сплатити перестраховику частину грошових коштів, яка відповідає частці відповідальності перестраховика по врегульованому збитку, отриманих в порядку регресу або реалізації поверненого майна.

Згідно з приписами статті 431 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову. Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (стаття 432 Господарського процесуального кодексу України). При цьому заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

У підтвердження своїх доводів заявник надав судам копії зазначених договорів перестрахування та копії рахунків бордеро-збитків за період з лютого 2006 року по вересень 2008 року, проте не надав доказів права вимоги за ними.

За обставин не доведення заявником того факту, що подача товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа- Гарант" необхідних пояснень, стане згодом неможливою або утрудненою, господарські суди правомірно відмовили в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 січня 2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2016 року у справі № 910/31257/15 залишити без змін, а касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" без задоволення.

Головуючий, суддя І. М. Васищак
Суддя Б. М. Грек
Суддя В. І. Студенець