ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016р. Справа№ 914/629/16

За позовом: Приватного підприємства Агролеон - Захід, м. Жовква Львівської області,

до відповідача: Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу Фортуна, с.Дідилів Камянка Бузького району Львівської області,

про стягнення 725 130,34 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Зубкович Д.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Приватним підприємством Агролеон - Захід подано позов до Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу Фортуна про стягнення 725 130,34 грн.

Ухвалою суду від 09.03.2016р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 22.03.2015р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судове засідання 19.04.2016р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем у порушення умов договору №ДГ-1804 від 16.03.2015 р. не оплачено повну вартість поставленого товару, внаслідок чого існує заборгованість у сумі 683 729,00 грн. Крім того, відповідачу нараховано 1 857,01грн. пені, 31 451,53 грн. інфляційних втрат та 8 092,80 грн. 3%.

У судові засідання 22.03.2016р., 12.04.2016р. та 19.04.2016р. представник відповідача не зявився, хоч був належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання, причин неприбуття не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, проти позову не заперечив. Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача та за відсутності відзиву на позов, в порядку статті 75 ГПК України, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

16.03.2015р. між Приватним підприємством Агролеон - Захід та Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом Фортуна укладено договір поставки №ДГ-1804, відповідно до п.1.1 якого, постачальник (позивач у справі) зобовязується протягом дії договору поставити та передати у власність покупця товар в погоджених сторонами асортименті, кількості та цінах, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п.5.1 договору оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в строки та розмірах, погоджених в додатках до даного договору. Платіжне зобовязання вважається виконаним покупцем після зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.5.2 договору).

У Додатку №1 від 16.03.2015р. до основного договору сторони погодили найменування товару, кількість, ціну за 1 тону та загальну вартість товару з ПДВ. Крім того, погоджено, що покупець повинен здійснити оплату товару в термін до 15.08.2015р.

У Додатку №2 від 22.03.2015р. до основного договору сторони погодили найменування товару, кількість, ціну за 1 тону та загальну вартість товару з ПДВ. Крім того, погоджено, що покупець повинен здійснити оплату товару в термін до 01.09.2015р.

У Додатку №3 від 29.07.2015р. до основного договору сторони погодили найменування товару, кількість, ціну за 1 тону та загальну вартість товару з ПДВ. Крім того, погоджено, що покупець повинен здійснити оплату товару в термін до 10.09.2015р.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується:

· Видатковою накладною №209 від 01.04.2015р. на суму із ПДВ 216 000,00 грн.;

· Видатковою накладною №212 від 02.04.2015р. на суму із ПДВ 254 000,00 грн.;

· Видатковою накладною №283 від 27.04.2015р. на суму із ПДВ 353 770,00 грн.;

· Видатковою накладною №488 від 29.07.2015р. на суму із ПДВ 9 959,00 грн.;

Відповідачем частково оплачено вартість поставленої продукції на суму 150 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою.

Листом №495 від 30.12.2015р. позивач звертався до відповідача з претензією про необхідність погашення заборгованості за поставлену продукцію.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем не сплачено заборгованість за договором.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару на підставі договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як підтверджується матеріалами справи, товар відповідачу поставлений позивачем, проте повна вартість поставленого товару відповідачем не оплачена. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача 683 729,00 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню. За порушення строків оплати товару на підставі п.6.2 договору відповідачу нараховано 1 857,01 грн. пені.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК України позивач правомірно просить стягнути з відповідача 31451,53 грн. інфляційних втрат та 8 092,80 грн. 3%.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу Фортуна (80462, Львівська обл., Камянка-Бузький р-н, с. Дідилів, ) на користь Приватного підприємства Агролеон - Захід (80300, Львівська обл., м. Жовква, вул. Равська, 15д, ) 683 729,00 грн. основного боргу, 1 857,01 грн. пені, 8 092,80 грн. 3% річних, 31451,53 грн. інфляційних втрат та 10 876,96 грн. судового збору.

У судовому засіданні 19.04.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 20.04.2016 р.

Суддя Яворський Б.І.