ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 квітня 2016 р. Справа № 902/230/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши, у відкритому судовому засіданні, матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром", (04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36; адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 6 Б)

до: Державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства ОСОБА_1 академії аграрних наук України", (22446, Вінницька область, Калинівський район, с.Корделівка, вул. 40-річчя Перемоги, 1)

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 академія аграрних наук України, (02088, м. Київ, вул. Суворова, 9)

про стягнення 400254,52 грн.

за участю секретаря судового засідання Здорик Я.С.

представники:

позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 15 від 30.03.2016р.;

відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 1/16 від 05.01.2016р.;

третьої особи: не з'явився;

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства ОСОБА_1 академії аграрних наук України" про стягнення суми боргу у розмірі 400254,52 грн, з яких: 381872,33 грн основної заборгованості, 7689,76 грн 3% річних, 10692,43 грн інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 23.03.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/230/16, призначено її до розгляду на 07.04.2016р. та залучено до участі у справі третю особу, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 академію аграрних наук України.

Ухвалою суду від 07.04.2016р. розгляд справи відкладено на 19.04.2016р. у звязку з неявкою в судове засідання представників відповідача, третьої особи та неподанням останніми витребуваних судом доказів.

Представник позивача в судовому засіданні 19.04.2016р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Довідкою № 19/04/16-01 від 19.04.2016р. позивач повідомив, що станом на 19.04.2016р. відповідач не здійснював погашення заборгованості по договору купівлі-продажу № ПТМЦ-22/08/12-05 від 22.08.2012р. і відповідно сума основного боргу складає 381872,33 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач суму основного боргу в розмірі 381872,33 грн визнає, водночас заперечує щодо стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань у зв'язку з важким фінансовим становищем.

Представник третьої особи правом участі в судовому засіданні не скористався, визначених судом доказів не надав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив. Хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином - ухвалою від 07.04.2016р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією і факт отримання якої підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 297 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третьої особи належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останньої в судове засідання.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22.08.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (за договором - продавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства ОСОБА_1 академії аграрних наук України" (за договором - покупець) укладено договір купівлі-продажу №ПТМЦ-22/08/12-05, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти товар і сплатити за товарно-матеріальні цінності, згідно специфікацій на кожну окрему партію на умовах даного договору (додатків).

Згідно із п.п. 2.1, 2.2 договору ціна, кількість, асортимент товару, базис та умови поставки вказуються у Специфікації, на кожну окрему партію товару, які є невід'ємною частиною цього договору; в ціну товару входить вартість тари, упаковки, маркування та навантаження товару на базисі поставки.

Відповідно до п. 2.4. договору покупець взяв на себе зобов'язання провести оплату за поставлений товар в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Оплату за товар покупець проводить протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури згідно замовлення покупця.

В розділі 3 договору сторони визначили, що продавець здійснює поставку товару на підставі замовлення на умовах, які вказуються у специфікаціях на кожну окрему партію товару. Право власності на товар переходить до покупця з моменту поставки товару продавцем на умовах франко-склад продавця та підписання представниками видаткової накладної на відповідну партію товару.

Відповідно до п. 4.2. договору для проведення оплати продавець надає покупцю: рахунок-фактуру, виписаний на покупця, видаткову та податкову накладні.

Згідно п. 9.1 договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2013р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за цим договором.

Сторонами було укладено додаток № 1 (специфікацію) від 22.08.2012р., додаток № 2 (специфікацію №5) від 11.09.2015р., додаток № 3 (специфікацію №6) від 21.09.2012р., додаток № 4 (специфікацію №2) від 29.09.2012р.

Відповідно до умов договору та додатків (специфікацій) до договору постачальник передав у власність покупцю товар на загальну суму 381872,33 грн з ПДВ, що стверджується видатковими накладними: № 1225 від 31.08.2012р. на суму 14931,84 грн; №1234 від 31.08.2012 року на суму 19 785,72 грн; № 1430 від 30.09.2012 року на суму 20 020,44 грн; № 1438 від 30.09.2012 року на суму 161 804,88 грн; № 1484 від 30.09.2012 року на суму 108 100,08 грн; № 1485 від 30.09.2012 року на суму 54 050,04 грн; № 1586 від 30.09.2012 року на суму 608,22 грн; № 1590 від 30.09.2012 року на суму 793,44 грн; № 1803 від 27.11.2012 року на суму 1777,67 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої договірні зобовязання належним чином не виконав та не провір оплату за отриманий від подзивача товар.

Свою заборгованість по договору на суму 381 872,33 грн відповідач визнав у наданому позивачу гарантійному листі від 10 червня 2015 року № 83/а.

19.06.2015 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про оплату отриманого товару протягом 7-ми календарних днів з моменту отримання даної вимоги та рахунки на оплату.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення №650, відповідач отримав вимогу 23.06.2015 року, а тому повинен був сплати кошти до 01.07.2015р., однак відповіді від відповідача про результати розгляду вимоги позивачем не отримано та оплату отриманого товару відповідачем не здійснено.

Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар станом на час розгляду справи в суді склала 381 872,33 грн., що також стверджується обопільно підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 29.03.2016р.

Не проведення відповідачем розрахунків за отриманий товар стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору купівлі-продажу №ПТМЦ-22/08/12-05 від 22.08.2012р. між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 381872,33 грн правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її у вказаному розмірі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 7689,76 грн 3% річних, які нараховані за період з 01.07.2015р. по 01.03.2016р. та 10692,43 грн інфляційних втрат, які нараховані за період з 01.07.2015р. по 01.02.2016р., за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності періодів нарахування та розрахунку 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань за договором купівлі-продажу, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

При перевірці правильності нарахування позивачем інфляційних нарахувань, згідно визначених в розрахунку періодів, судом встановлено, що позивачем не вірно здійснено розрахунок.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості.

Сукупний індекс інфляції (за період з 01.07.2015р. по 01.02.2016р.) складає:

(99*99,2*102,3*98,7*102*100,7*100,9) / 1007 = 1,028.

Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає:

381872,33*1,028= 392444,87

Таким чином інфляційне збільшення суми боргу складає:

392444,87 грн - 381872,33 грн = 10572,54 грн.

Позивачем заявлено в позові вимога на стягнення 10692,43 грн інфляційних нарахувань. Враховуючи вищевикладене позов в частині стягнення інфляційних нарахувань підлягає частковому задоволенню в сумі 10572,54 грн, а в решті суми 119,89 грн слід відмовити.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище процесуальним нормам та вимогам ухвал суду відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Доводи представника відповідача наведені у відзиві від 19.04.2016р. є непереконливими, безпідставними, не спростовують правомірності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, а тому оцінюються судом критично.

За таких вище обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

19.04.2016р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Корделівське" Інституту картоплярства ОСОБА_1 академії аграрних наук України", (22446, Вінницька область, Калинівський район, с.Корделівка, вул. 40-річчя Перемоги, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром", (04060, м. Київ, вул. Щусєва, 36; адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 6 Б) 381872,33 грн основного боргу, 7689,76грн 3% річних, 10572,54 грн інфляційних нарахувань та 6002,02 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. В позові в частині стягнення 119,89 грн інфляційних нарахувань відмовити.

5. Копію рішення надіслати третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 25 квітня 2016 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2 - третій особі (02088, м. Київ, вул. Суворова, 9)