ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 915/637/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Алєєвої І.В. Полянського А.Г.
за участю представників:
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачаКондрашов Т.Г. - довіреність від 03.03.2016 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Обрій-ДКП"
на постановувід 13.10.2015 року Одеського апеляційного господарського суду
у справі№915/637/15 господарського суду Миколаївської області
за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
до Комунального підприємства "Обрій-ДКП"
простягнення 358 679,81 грн.

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року Фізична особа - підприємць ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Комунального підприємства "Обрій-ДКП" про стягнення грошових коштів в рахунок заборгованості відповідно до договору №10/10/14 від 10.10.2014 року у сумі 358 679,81 грн. на підставі статей 509, 525, 629 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 02.01.2013 р. між КП "Миколаївкомунтранс" та позивачем було укладено договір № 3-2012-2013 про вивезення побутових відходів.

На виконання вищезазначеного договору позивач за період з червня по вересень 2013 року надав КП "Миколаївкомунтранс" послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 390 040,00 грн., а останній прийняв ці послуги без будь-яких зауважень щодо їх вартості, якості та кількості, що підтверджується актами виконаних робіт.

При цьому, 01.10.2013 р. між КП "Миколаївкомунтранс" та КП "Обрій-ДКП" було укладено договір № 01/10/13 про відступлення права вимоги та переведення боргу, за умовами якого КП "Миколаївкомунтранс" перевів свій борг за договором № 3-2012-2013 про вивезення побутових відходів на суму 358.679 грн. 81 коп. - новому боржнику КП "Обрій-ДКП".

10.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про переведення боргу № 10/10/14, за яким відповідач зобов'язався сплатити борг на загальну суму 358 679,81 грн., що виник на підставі договору про відступлення права на вимогу та переведення боргу № 01/10/13 від 01.10.2013 року.

Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання за договором про переведення боргу № 10/10/14 від 10.10.2014 року щодо сплати боргу, який виник на підставі договору про відступлення права на вимогу та переведення боргу № 01/10/13 від 01.10.2013 р. та договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 3-2012-2013 від 02.01.2013 р., внаслідок чого має борг по його оплаті у сумі 358 679, 81 грн.

У відзиві на позовну заяву Комунального підприємства "Обрій-ДКП" просило у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на акт Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 17.03.2015 р. № 14-24/6.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 року (суддя Л.І. Васильєва) позовні вимоги задоволено, стягнуто з КП «Обрій ДКП» на користь ФОП ОСОБА_5 358679,81 грн. основної заборгованості, 7173,60 грн. судового збору та 5000 грн. оплати послуг адвоката.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором про переведення боргу № 10/10/14 від 10.10.2014 р. щодо сплати боргу, який виник на підставі договору про відступлення права на вимогу та переведення боргу № 01/10/13 від 01.10.2013 р. та договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 3-2012-2013 від 02.01.2013 р., внаслідок чого має борг по його оплаті в сумі 35867,81 грн.

Крім того, суд першої інстанції зазначав, що з договору від 10.03.2015 р. про надання правової допомоги у господарському провадженні вбачається, що представник позивача надавав такі послуги як адвокат, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 449 від 12.05.2015р.. Позивач надав розрахунок суми гонорару правової допомоги та докази сплати послуг адвоката у розмірі 5000 грн., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За апеляційною скаргою КП "Обрій-ДКП" Одеській апеляційний господарський суд (судді: В.В. Шевченко, В.М. Головей, А.І. Ярош), переглянувши рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 р. в апеляційному порядку, постановою від 13.10.2015 року, вказане рішення залишив без змін з тих же підстав.

КП "Обрій-ДКП" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 02.01.2013 року між КП "Миколаївкомунтранс" та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір № 3-2012-2013 про вивезення побутових відходів.

За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_5 зобов'язався надати послуги з вивезення побутових відходів, а КП "Миколаївкомунтранс" прийняти ці послуги та оплатити їх вартість відповідно до умов цього договору.

Пунктом 10.1. вищезазначеного договору визначено, що останній набуває чинності з 02 січня 2013 року та діє до моменту визначення переможця конкурсу на послуги з вивезення побутових відходів.

Також судами встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором № 3-2012-2013 від 02.01.2013 року виконав своєчасно та належним чином та в період з червня по вересень 2013 року надав КП "Миколаївкомунтранс" послуги по вивезенню побутових відходів на загальну суму 390 040 грн., які прийнято останнім без будь-яких зауважень щодо їх вартості, якості та кількості, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг від 30.06.2013 р. №142, №143, №145 від 31.07.2013р. №163, №164, 1№66 від 31.08.2013 р. № 85, № 88, №89 від 13.09.2013 р. № 5, №3, які підписані обома сторонами та скріплених їх печатками (том 1 а.с. 18-28).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 01.10.2013 р. між КП "Миколаївкомунтранс" та КП "Обрій-ДКП" було укладено договір про відступлення права на вимогу та переведення боргу № 01/10/13, за умовами якого КП "Миколаївкомунтранс" перевів свій борг за договором про вивезення побутових відходів № 3-2012-2013 на суму 358 679,81 грн. новому боржнику - КП "Обрій-ДКП", а останній прийняв цей борг та зобов'язався його сплатити у повному обсязі.

18.02.2014 року КП "Миколаївкомунтранс" направило позивачеві лист вих. №84 з повідомлення про укладання договору про відступлення права на вимогу та переведення боргу № 01/10/13 від 01.10.2013 р.

01.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити борг в сумі 358 679, 81 грн.

В подальшому, 10.10.2014 р. між ФОП ОСОБА_5 (Кредитор) та КП "Обрій-ДКП" (Боржник) було укладено договір про переведення боргу № 10/10/14, за яким КП "Обрій-ДКП" в строк до 31.03.2015 року зобов'язалося в сплатити позивачеві борг в загальній сумі 358 679, 81 грн., що виник на підставі договору про відступлення права на вимогу та переведення боргу № 01/10/13 від 01.10.2013 р.

30.03.2015 р. позивач направив відповідачеві телеграму з вимогою сплатити борг в сумі 358679,81 грн. згідно договору про переведення боргу № 10/10/14 від 10.10.2014 р. у строк до 30.03.2015 р., яка залишена останнім без відповіді.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимога ФОП ОСОБА_5 про стягнення з КП "Обрій-ДКП" грошових коштів в рахунок заборгованості відповідно до договору №10/10/14 від 10.10.2014 року у сумі 358 679,81 грн. на підставі статей 509, 525, 629 Цивільного кодексу України.

Так, за приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частини 1 статті 903 вказаного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статті 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (статті 525, 526 Цивільного кодексу України).

Приймаючи до уваги вищевикладене та встановлені під час розгляду справи обставини щодо того, що заборгованість відповідача в сумі 358679,81 грн. підтверджена матеріалами справи, а саме: договором № 3-2012-2013 від 02.01.2013 р. про вивезення побутових відходів, актами надання послуг від 30.06.2013 року № 142, №143, №145, від 31.07.2013 року № 163, №164, №166, від 31.08.2013 року № 85, №88, №89, від 13.09.2013 року № 5, №3, актом звіряння взаємних розрахунків, договором № 01/10/13 про відступлення права на вимогу та переведення боргу, договором від 10.10.2014 р № 10/10/14 про переведення боргу, колегія суддів вважає правомірним висновок судів першої та апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Щодо посилань скаржника на необґрунтоване стягнення з нього судових витрат пов'язаних з оплатою позивачем послуг адвоката в розмірі 5000,00 грн., колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

Як передбачено статтею 44 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Матеріали справи містять копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України відповідно до якого Жосан В.М. має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №449 від 22.05.2007, видане Миколаївською обласною КДКА, договір про надання правової допомоги від 10.03.2015 року (том 1 а.с.54, 55), розрахунок суми гонорару у господарському проваджені від 16.04.2015 року на суму 5000,00 грн., який оплачений позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 16.04.2015 року (том 1 а.с.59).

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Доводи заявника викладені ним у касаційній скарзі, колегія вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 р. у справі № 915/637/15 та рішення господарського суду Миколаївської області від 16.06.2015 року залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

А. Полянський