РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/2261/16

За позовомНаціонального університету оборони України імені Івана Черняківського
доДержавного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький»
простягнення 311 364,66 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Свістильник І.А.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний університет оборони України імені Івана Черняківського (надалі - «Університет») звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький» (надалі - «Підприємство») про стягнення 289 336,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору №21/3/15 від 10.03.2015 р. відповідачем належним чином грошове зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконано, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 229 696,73 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 59 640,07 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 16.03.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2016 р. розгляд справи відкладено на 28.03.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

В судовому засіданні 28.03.2016 р. представником позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 285 754,39 грн. та пеню у розмірі 25 610,27 грн. Вказана заява прийнята судом для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2016 р. розгляд справи відкладено на 11.04.2016 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на зворотному боці ухвали суду та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №750, яке було отримане представником 04.04.2016 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2015 р. між Університетом (сторона 1) та Підприємством (сторона 2) був укладений договір про відшкодування витрат понесених за надання комунальних послуг (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення) №21/3/15 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору його предметом є відшкодування стороною 2 витрат за надані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення), що надає сторона 1 по забезпеченню приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, Авіаконструктора Антонова, 2/32, кор. 76, займаних стороною 2.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що сторона 1 забезпечує надання перелічених в пункті 1.1 комунальних послуг, а сторона 2 здійснює розрахунки за надані послуги відповідно до розрахунку (додаток 1).

За змістом п. 2.1 Договору відшкодування стороною 2 витрат за надані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення) здійснюється на підставі щомісячно наданих стороною 1 завірених рахунків, згідно показників облікових засобів (лічильників) за діючими тарифами.

Згідно з п. 2.2 Договору відшкодування витрат за комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення) здійснюються стороною 2 до 15 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов Договору у період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року позивачем були надані послуги на загальну суму 309 423,33 грн., що підтверджується виставленими позивачем рахунками на оплату наданих послуг у вказаний період.

Відповідачем частково оплачені надані послуги у вказаний період у розмірі 23 668,94 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 285 754,39 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем та прийняття відповідачем послуг у період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року на загальну суму 309 423,33 грн., на оплату яких були виставлені відповідні рахунки. Заперечень стосовно неотримання відповідачем виставлених рахунків матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.2 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті заборгованості за надані послуги повинно було бути виконане до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати відповідачем наданих послуг, заборгованість за вказаний період становить 285 754,39 грн., а строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 285 754,39 грн. за надані на підставі Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована. Доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підприємством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Університету про стягнення з Підприємства заборгованості у розмірі 230 718,99 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 25 610,27 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 28.11.2015 р. по 15.02.2016 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 4.2 Договору у випадку несвоєчасного перерахування грошових коштів за отримані комунальні послуги (постачання електричної енергії, постачання теплової енергії у гарячій воді/парі, водопостачання та водовідведення) сторона 2 виплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 25 610,27 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 285 754,39 грн. та пені у розмірі 25 610,27 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національного університету оборони України імені Івана Черняківського задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Готель «Козацький» 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3; ідентифікаційний код 14303472) на користь Національного університету оборони України імені Івана Черняківського (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 28; ідентифікаційний код 07834530) заборгованість у розмірі 285 754 (двісті вісімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 39 коп., пеню у розмірі 25 610 (двадцять п'ять тисяч шістсот десять) грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 4 670 (чотири тисячі шістсот сімдесят) грн. 47 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя В.П. Босий