ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 914/4364/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглядає апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Галичфарм, від 18.02.2016р., №16-409

на рішення господарського суду Львівської області від 04.02.2016р.

у справі № 914/4364/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВБР Електрік", м. Київ

до відповідача публічного акціонерного товариства Галичфарм, м.Львів

про стягнення 87334,52 грн.,

представники сторін:

- від позивача - ОСОБА_2;

- від відповідача - не зявився.

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України учасникам судового процесу розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.02.2016р. у справі №914/4364/15 (суддя Долінська О.З.) частково задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) "ВБР Електрік", стягнуто з публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) Галичфарм на користь позивача 53359,91 грн. основного боргу, 16589,51 грн. інфляційних втрат та 1271,87 грн. 3% річних. В частині позовних вимог про стягнення 16113,23 грн. пені відмовлено повністю.

Вказане рішення місцевого господарського суду обґрунтоване тим, що на підставі договору №09/1-3-212 від 29.11.2011р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 83719,08 грн. Однак відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 30359,17 грн., внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 53359,91 грн. Дана заборгованість є доведеною належними і допустимими письмовими доказами і не спростована відповідачем. З цих же підстав підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Щодо вимог про стягнення пені, то такі є безпідставними з огляду на те, що відповідачем не було допущено прострочення грошового зобовязання (03.03.2015р. відповідачем було перераховано 53359,91 грн. за поставлений товар на поточний рахунок позивача у філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит», який позивачем був закритий з 09.02.2015 р.).

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ПАТ «Укрінбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що при прийнятті рішення суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не врахував фактичні обставини справи та подані докази. Скаржник зазначив, що на підставі платіжного доручення №725 від 03.03.2015р. ним було перераховано 53359,91 грн. на банківський рахунок позивача, вказаний як у договорі №09/1-3-212 від 29.11.2011р., що свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобовязань. Про закриття банківського рахунку позивач його не повідомляв, про це відповідачу стало відомо лише в ході розгляду даної справи, а отже підстав здійснювати платежі на інші банківські рахунки в нього не було. Крім того, скаржник наголосив, що йому ніким не були повернуті сплачені ним кошти.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, ТзОВ "ВБР Електрік" подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначив, що у звязку з укладенням між сторонами іншого договору, а саме договору №09/1-3-325 від 02.02.2015р., відповідач був проінформований про зміну реквізитів позивача. Водночас, враховуючи те, що банківський рахунок позивача, на який було сплачено кошти, був закритий 09.02.2015р, позивач цих коштів не отримав. У звязку з закриттям рахунку, ці кошти підлягали поверненню банку платника, а невиконання банком отримувача своїх зобовязань щодо повернення цих коштів не може бути підставою для невиконання ПАТ «Галичфарм» своїх зобовязань перед ТзОВ «ВБР Електрік».

Скаржник явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 114). Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи та зважаючи на те, що скаржник свою позицію виклав в апеляційній скарзі, судова колегія вважає за можливе завершити розгляд апеляційної скарги без його участі.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

29.11.2011р. між ТзОВ «ВБР Електрік» (продавцем) та ПАТ «Галичфарм» (покупцем) було укладено договір №09/1-3-212 (надалі договір), відповідно до якого продавець продає, а покупець купує комплектуючі, іменовані надалі товар. Асортимент, кількість і ціни товару, зазначені в специфікаціях, які є невідємними частинами договору (а.с. 17-18).

22.10.2014 р. між сторонами була підписана специфікація №9 на загальну суму 53068,98 грн. (а.с. 19).

На виконання умов договору, позивачем був поставлений товар на загальну суму 83719,08 грн., про що свідчить видаткова накладна №685 від 23.02.2015р. (а.с. 20).

Відповідачем на підставі платіжного доручення №12729 від 28.11.2014р. було частково оплачено 30359,17 грн. в якості авансу згідно договору (а.с. 73). Не отримавши решти коштів, позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату заборгованості в розмірі 53359,91 грн., на яку отримав відповідь ПАТ «Галичфарм» про те, що оплата за товар була здійснена покупцем на підставі платіжного доручення №725 від 03.03.2015 р. (а.с. 22).

Неотримання решти коштів стало причиною звернення ТзОВ «ВБР Електрік» до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача суми боргу, пені, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №725 від 03.03.2015р (а.с.46), яке було прийнято банком платника 03.03.2016р., ПАТ «Галичфарм» насправді здійснило оплату в розмірі 53359,91 грн. на поточний рахунок позивача №8701, відкритий у філії «ЦРУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» (МФО 300937).

Також, з довідки АТ «Банк «Фінанси та кредит» від 15.02.2015р. №1318 (а.с. 27) вбачається що вищезазначений поточний рахунок ТзОВ «ВБР Електрік» було закрито 09.02.2015р.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що рішення суду слід скасувати, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Як визначено ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.2.5 договору, разом з товаром продавець надає покупцю видаткову та податкову накладні.

Згідно до п.4.2 договору, покупець зобовязується здійснити оплату за товар у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, вказаний у розділі 9 договору. У вказаному розділі сторони договору вказали свої реквізити, в тому числі платіжні. Так, ТзОВ «ВБР Електрік» було зазначено розрахунковий рахунок №8701 в філії КРУКБ «Фінанси та кредит» в м. Києві, МФО 300937.

Як було зазначено вище, на підставі договору №09/1-3-212 від 29.11.2011 р. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 83719,08 грн. Вказане підтверджується видатковою накладною №685 від 23.02.2015р., що була складена позивачем (продавцем), і яка окрім найменування, кількості, вартості товару, підписів сторін про передачу та приймання товару, містить також платіжні реквізити сторін. ТзОВ «ВБР Електрік» у вказаній накладній зазначило ті ж платіжні реквізити, які містяться у договорі, а саме: розрахунковий рахунок №8701 в філії КРУКБ «Фінанси та кредит» в м. Києві, МФО 300937.

Згідно п.4.1 договору, відповідач здійснив передоплату за товар в розмірі 30359,17 грн., яка була перерахована згідно платіжного доручення №12729 від 28.11.2014р. на вищезгаданий рахунок позивача. Виходячи з положень п.4.1 договору, решту коштів відповідач повинен був сплатити після фактичного отримання товару.

З матеріалів справи не вбачається і позивачем не доведено, що він повідомляв відповідача про закриття банківського рахунку №8701 в філії КРУКБ «Фінанси та кредит» в м. Києві, МФО 300937. Колегія суддів також не бере до уваги покликання позивача на укладення між сторонами договору №09/1-3-325 від 02.02.2015р., в якому зазначено інші платіжні реквізити ТзОВ «ВБР Електрік», як зміну його платіжних реквізитів, оскільки: 1) вказаний договір не стосується правовідносин між сторонами, які склались на підставі договору №09/1-3-212; 2) видаткова накладна за договором №09/1-3-212 була складена позивачем після підписання 02.02.2015р. між сторонами договору №09/1-3-325, а саме 23.02.2015; 3) у договорі №09/1-3-325 не вказано, що він укладається у звязку зі зміною реквізитів сторін, як про це стверджує позивач; 4) юридичні особи можуть мати декілька банківських рахунків, тому через зазначення у договорі №09/1-3-325 іншого банківського рахунку, позивач жодним чином не міг зробити висновок про закриття банківського рахунку, який вказаний у договорі №09/1-3-212.

На день оплати 03.03.2015р. відповідач не знав і не міг знати про те, що позивач змінив свої платіжні реквізити 09.02.2015р., а отже, зважаючи на положення ст.526 ЦК України, п.п. 2.6, 4.2, 8.2, 9 договору, наявні видаткову накладну №685 від 23.02.2015р. та платіжне доручення №725 від 03.03.2015р., колегія суддів вважає, що ПАТ «Галичфарм» належним чином виконало свій обовязок щодо оплати коштів за отриманий товар в розмірі 53359,91 грн.

З огляду на викладене, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позову є помилковим.

Відповідно до довідки ПАТ «ОТП Банк» від 14.01.2016р. №70-1-1/192, банківська установа, що обслуговує відповідача підтвердила, що з поточного рахунку відповідача 03.03.2015р. було перераховано 53359,91 грн. отримувачу ТзОВ «ВБР Електрік» на рахунок №8701 у філії «ЦРУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит», МФО 300937. У період з 03.03.2015р. по 13.01.2016р. вищезазначена сума на рахунок ПАТ «Галичфарм» не поверталась (а.с. 95).

Водночас, як було встановлено місцевим господарським судом, неповернення коштів відповідачу повязане з тим, що на підставі постанови правління Національного банку України від 17.09.2015р. №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015р. №171 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Згодом, відповідно до постанови правління Національного банку України від 17.12.2015 р. №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осі прийнято рішення від 18.12.2015р. № 230 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

За таких обставин рішення господарського суду Львівської області у даній справі підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи місцевим господарським судом та перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Галичфарм задоволити.

Рішення господарського суду Львівської області від 04.02.2016р. у справі № 914/4364/15 скасувати. В позові товариства з обмеженою відповідальністю "ВБР Електрік" відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВБР Електрік" (вул. Харківське шосе, 55, м. Київ, 02175, ідентифікаційний код 32527242) на користь публічного акціонерного товариства «Галичфарм» (вул. Опришківська, 6/8, м. Львів, 79024, ідентифікаційний код 05800293) 1515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Господарському суду Львівської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 15.04.2016р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.