ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"21" квітня 2016 р. Справа № 911/797/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський картонний комбінат» (10019, Житомирська обл., місто Житомир, майдан Станишівський, будинок 7)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМА-Б» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5)

про стягнення 162192,71 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №65 від 01.02.2016);

від відповідача не з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирський картонний комбінат» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМА-Б» про стягнення 162192,71грн, з яких: 158650,23грн заборгованість по договору поставки №92/Р від 25.04.2014, а також нараховані станом на 01.03.2016 за прострочення оплати.3% річних у сумі 226,12грн і пеня у сумі 3316,36грн.

Позивач заявами від 23.03.2016 і від 25.03.2016 у звязку з частковою оплатою відповідачем після порушення провадження у справі заборгованості по договору зменшив розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача 141192,71грн, з яких: 137650,23грн. заборгованість по договору, 226,12грн 3% річних, 3316,36грн пеня (арк. с. 36-37, 42-43).

Відповідач у засідання не зявився, надав відзив на позов, в якому проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що позивач не виконав належним чином зобовязання з поставки товару, оскільки на момент поставки товару не надав всю передбачену умовами договору документацію на товар, а надав лише видаткові та товарно-транспортні накладні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирський картонний комбінат» (постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМА-Б» (покупець) 25.04.2014 уклали договір поставки №92/Р, який підписаний сторонами з протоколом узгодження розбіжностей від 25.04.2014 (арк. с. 10-20).

Згідно цього Договору постачальник зобовязується поставляти і передавати згідно із замовленнями картон гофрований та ящики власного виробництва (товар) у власність покупця, а покупець зобовязується приймати товар і оплачувати його на умовах даного Договору.

Ціна на товар визначається у Протоколі узгодження договірної ціни, який є додатком до цього Договору, та вказується у кожному замовленні на поставку відповідної партії Товару та видатковій накладній (пункт 3.1 в редакції протоколу узгодження розбіжностей до Договору поставки №92/Р від 25.04.2014).

Згідно пункту 3.7 Договору покупець зобовязаний оплачувати кожну партію товару у строк, що не перевищує 30 (тридцяти) календарних днів з моменту виконання постачальником зобовязання з поставки відповідної партії товару. Якщо останній день строку оплати приходиться на вихідний або святковий день, то оплата поставленої партії товару здійснюється в наступний робочий день за вихідним або святковим днем.

На виконання умов договору в період з 04.01.2016 по 21.01.2016 позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 166106,40 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними №0-00000004 від 04.01.2016, №0-00000084 від 12.01.2016, №0-00000185 від 19.01.2016 та №0-00000232 від 21.01.2016 (арк.с. 21-24).

Таким чином, відповідач повинен був здійснити оплату за товар, отриманий:

- по видатковій накладній №0-00000004 від 04.01.2016 на суму 43226,40грн не пізніше 03.02.2016,

- по видатковій накладній №0-00000084 від 12.01.2016 на суму 37132,80грн не пізніше 11.02.2016,

- по видатковій накладній №0-00000185 від 19.01.2016 на суму 35673,60грн не пізніше 18.02.2016,

- по видатковій накладній №0-00000232 від 21.01.2016 на суму 50073,60грн не пізніше 22.02.2016 (тридцятий день припадає на суботу 20.02.2016, перший робочий день понеділок 22.02.2016).

Як стверджує позивач, і не спростовано відповідачем, товар по накладній №0-00000004 від 04.01.2016 оплачений відповідачем частково у сумі 7456,17грн, по інших накладних на день подачі позову не оплачений.

Згідно розрахунку позивача станом на 01.03.2016 за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 158650, 23 грн., а саме: має місце прострочення платежів по видатковій накладній №0-00000004 від 04.01.2016 на суму 35770,23грн, по видатковій накладній №0-00000084 від 12.01.2016 на суму 37132,80грн, по видатковій накладній №0-00000185 від 19.01.2016 на суму 35673,60грн, по видатковій накладній №0-00000232 від 21.01.2016 на суму 50073,60грн.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором поставки в частині оплати товару належним чином не виконав, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вищевказаної заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не поязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на те, що видаткові накладні підписані уповноваженим представником та скріплені печатками Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМА-Б», без будь-яких претензій або зауважень, твердження відповідача, що зобовязання з поставки товару позивачем було виконано неналежним чином судом до уваги не приймаються.

Враховуючи, що заборгованість за договором поставки №92/Р від 25.04.2014 на час прийняття рішення відповідачем в повному обсязі не погашена, докази оплати отриманого відповідачем товару відсутні, а розмір заборгованості, з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог, відповідає фактичним обставинам справи, вимога про стягнення з відповідача 137650,23грн. основного боргу за поставлений товар підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 226,12грн і пеню у сумі 3316,36грн.

Відповідно до пункту 6.1. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань, що передбачені цим Договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від розміру невиконаних зобовязань за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних суд встановив, що він виконаний невірно, оскільки позивачем невірно визначений період прострочення.

Суд встановив, що по вказаних накладних оплата є простроченою відповідно:

по видатковій накладній №0-00000004 від 04.01.2016 на суму 35770,23грн з 04.02.2016,

по видатковій накладній №0-00000084 від 12.01.2016 на суму 37132,80грн з 12.02.2016,

по видатковій накладній №0-00000185 від 19.01.2016 на суму 35673,60грн з 19.02.2016,

по видатковій накладній №0-00000232 від 21.01.2016 на суму 50073,60грн з 23.02.2016.

За розрахунком суду сума пені становить 3005,46грн, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
35770.2304.02.2016 - 01.03.20162722.0000 %0.120 %*1161.07
37132.8012.02.2016 - 01.03.20161922.0000 %0.120 %*848.17
35673.6019.02.2016 - 01.03.20161222.0000 %0.120 %*514.64
50073.6023.02.2016 - 01.03.2016822.0000 %0.120 %*481.58

За розрахунком суду сума процентів за прострочення оплати складає 205,48грн, а саме:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
35770.2304.02.2016 - 01.03.2016273 %79.38
37132.8012.02.2016 - 01.03.2016193 %57.99
35673.6019.02.2016 - 01.03.2016123 %35.18
50073.6023.02.2016 - 01.03.201683 %32.93

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 137650,23грн. основного боргу, 3005,46грн. пені та 205,48грн. 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тема-Б» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський картонний комбінат» (10019, Житомирська обл., місто Житомир, Майдан Станишівський, будинок 7, ) заборгованість у сумі 137650 (сто тридцять сім тисяч шістсот пятдесят) грн. 23 коп., 3005 (три тисячі пять) грн. 46 коп. пені, 205 (двісті пять) грн. 48коп. 3% річних та 2112 (дві тисячі сто дванадцять) грн.92 коп. судового збору.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 26.04.2016