РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №910/5027/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТ»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 93772,98 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Деревянчук В.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - Сіренко А.М. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення суми заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань розрахуватися за поставлений йому товар.

Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не висловив, отримання Вагонною дільницею станції Київ-Пасажирський товару на спірну суму не заперечив та не простував, натомість вказав, що розподіл коштів на його підприємстві здійснюється у певному порядку, тому його вина у несвоєчасній оплаті відсутня.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Вагонною дільницею станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці було замовлено, а Позивачем було поставлено товар на загальну суму 93772,98 грн., що підтверджується залученими до справи накладними від 30.11.2015 (повний перелік наведено в позові) та довіреністю на отримання ТМЦ від 30.11.2015 № 4491. Вищеописані накладні містять номенклатуру (асортимент) товару, його кількість та ціну, підписи представників Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці а Позивача, скріплені їх печатками.

Щодо того, що відповідачем за зобов'язаннями Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці за даним позовом визначено ПАТ «Українська залізниця», суд зазначає наступне.

За загальним правилом ст. 104 ЦПК України юридична особа припиняється, зокрема, в результаті злиття; її майно, права і обов'язки переходять до її правонаступника; юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Разом із цим було прийнято Закон України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», положення якого є спеціальними щодо питання утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, по відношенню то загальних положень ст. 104 ЦПК України.

За приписами ст. 2 указаного Закону, утворення товариства здійснюється за рішенням КМУ відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 2 цього Закону оприлюднення затвердженого КМУ переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб'єктів господарювання.

Відповідно до розділу ІІІ цього Закону, інші закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, перелік підприємств залізничного транспорту, на базі яких було утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» затверджено згідно з Додатком №1 до постанови КМУ від 25 червня 2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (публікації: Урядовий кур'єр, 2014, 07, 04.07.2014 N 118; Офіційний вісник України, 2014, N 53 (11.07.2014), ст. 1402) і до переліку цих підприємств увійшло і Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» (код 04713033), Вагонною дільницею станції Київ-Пасажирський якого і було отримано товару на суму 93772,98 грн., яка є спірною у межах даного спору.

Отже, відповідачем за зобов'язаннями Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Південно-Західної залізниці щодо розрахунків за отриманий товар у сумі 93772,98 грн. є ПАТ «Українська залізниця», Відповідач за позовом.

Його заперечення проти позову, що на підприємстві встановлено особливий порядок вилічення коштів для розрахунку за поставлений товар, та оплата можлива лише після виділення цих коштів, судом відхиляється, оскільки такий порядок не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та не вказує на подію, яка має неминуче настати, а отже в розумінні ст.ст. 251-252, 530 ЦК України, не є строком (терміном) виконання зобов'язань та на такий порядок оплати Позивач не погоджувався (письмового правочину щодо такого порядку оплати між сторонами не укладалося).

Матеріали справи не містять доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності поставленого за накладними товару, тому, оскільки між сторонами не погоджувалися інші строки оплати, то відповідно до ст. 692 ЦК України Відповідач повинен був оплатити зазначений у накладних товар наступного дня, після підписання накладних, чого Відповідачем або його правопопередником зроблено не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного. Виставлення вимоги про оплату за ст. 530 ЦК України у даних правовідносинах не вимагається, оскільки негайний строк оплати товару після його отримання встановлений у ст. 692 ЦК України.

Неможливість оплати через необізнаність Відповідача з реквізитами для оплати Позивача перед судом не доведена, зокрема з огляду, що адреси обох сторін були вказані в накладних про поставку товару, тому Відповідач не був позбавлений права та можливості, як зобов'язана сторона, довідатись реквізити для оплати.

Отже, у встановлений ст. 692 ЦК України строк заборгованість Відповідачем або його правопопередником погашена не була, та наявність у Відповідача вищевказаної заборгованості, яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 655 ЦК України та ст.ст. 181, 193, 265 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судовий збір за ст. 49 ГПК України за звернення до суду з даним позовом покладається на Відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позаяк Позивачем клопотання про повернення частини суми судового збору не заявлялося, то судом питання про його повернення наразі не вирішується.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТ» (м. Київ, вулиця Миру, 19; ідентифікаційний код 36265773) 93772 (дев'яносто три тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 98 коп. заборгованості, а також 1406 (одну тисячу чотириста шість) грн. 59 судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.04.2016

Суддя Сташків Р.Б.