ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Справа № 911/599/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація експортерів і імпортерів «ЗЕД», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРБА», с.Чайки, Києво-Святошинського р-ну Київської області

про стягнення 187930,83 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація експортерів і імпортерів «ЗЕД» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРБА» (далі відповідач) про стягнення 187930,83 грн.

Провадження у справі №911/599/16 порушено відповідно до ухвали суду від 26.02.2016 року та призначено справу до розгляду на 15.03.2016 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 15.03.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 07.04.2016 року.

В судовому засіданні 07.04.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 07.04.2016 року повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно до п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 28.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Асоціація експортерів і імпортерів «ЗЕД» (далі - Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРБА» (далі - Виконавець, відповідач) було укладено Договір №88 про надання транспортно-експедиційних послуг по території України автомобільним транспортом (далі - Договір).

Частиною 1 ст. 316 Господарського кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Згідно з п.2.1. Договору у відповідності до умов цього Договору на підставі окремих ОСОБА_2 Виконавець зобовязується надавати Замовнику транспортно-експедиційні послуги та додаткові послуги, а Замовник в свою чергу зобовязується їх оплачувати.

Підставою для надання транспортно-експедиційних послуг та додаткових послуг є ОСОБА_2 на надання транспортно-експедиційних послуг по Україні, що передається Замовником Виконавцю електронною поштою або факсимільним звязком до 16 години дня, що передує дню відвантаження (пункт 3.1. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що Виконавець, протягом 2-х робочих годин (робочими годинами Виконавця вважається час з 9:00 до 18:00, з понеділка по пятницю) після отримання ОСОБА_2, за допомогою електронної пошти або телефонного звязку інформує Замовника про можливість або неможливість виконання ОСОБА_2 на викладених у ній умовах.

Згідно з пп. 3.3.1 Договору у випадку можливості надання транспортно-експедиційних послуг на викладених у ОСОБА_2 умовах, Виконавець протягом 1 години з моменту отримання ОСОБА_2 від Замовника підтверджує це шляхом завіряння ОСОБА_2 своєю печаткою та підписом уповноваженого співробітника Виконавця.

У випадку неможливості надання транспортно-експедиційних послуг на умовах, що викладені в ОСОБА_2, Виконавець протягом терміну зазначеного в п.3.3.1 даного Договору зобов'язаний запропонувати Замовнику інші умови здійснення транспортно-експедиційних послуг.

17.12.2015 року позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_2 №12 на надання транспортно-експедиційних послуг у вигляді перевезення вантажу - автомобільні запчастини, 7 палет, вага брутто 3000 кг (далі - Вантаж).

Як вбачається з ОСОБА_2 №12, надання транспортно-експедиційних послуг передбачалось на умовах: дата завантаження: 21.12.2015 року; місце завантаження: м. Київ, вул. Малинська, 20; дата доставки: 22.12.2015 року; вантажоодержувач: ТОВ «Спец-Автотехніка-М»; місце розвантаження: ТОВ «Спец-Автотехніка-М», Україна, м. Одеса, вул. Балковська, буд. 130; вантаж: автомобільні запчастини, 7 палет, вага брутто 3000 кг.

На підтвердження можливості надання визначених у ОСОБА_2 транспортно-експедиційних послуг відповідачем було повернуто позивачу ОСОБА_2 від 17.12.2015 року завірену своєю печаткою.

Одночасно, відповідачем було запропоновано надання транспортно-експедиційних послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «ІМІДЖ», в якості Уповноваженої особи (термін «Уповноважена особа» згідно з п.1.1 Договору) на умовах, викладених у ОСОБА_2 від 17.12.2015 року.

17.12.2015 року відповідачем було укладено Заявку-Договір №А51217079 з ТОВ «Транспортна компанія «ІМІДЖ» на перевезення Вантажу на умовах позивача.

Відповідно до пп.3.4.1 Договору, факт приймання вантажу Виконавцем або Уповноваженою особою Виконавця від Вантажовідправника фіксується в ТТН підписом Виконавця або Уповноваженої особи Виконавця.

На виконання умов Договору, 21.12.2015 року позивачем було видано ТТН на перевезення вказаного Вантажу.

Позивач зазначає, що товар, послуги з перевезення якого надавались відповідачем, було ввезено ТОВ «Асоціація експортерів і імпортерів «ЗЕД» на митну територію України з метою їх відвантаження ТОВ «Спец-Автотехніка-М».

Відповідно до п.п.4.2.3 Виконавець зобовязується забезпечити доставку товару в узгоджене Сторонами місце доставки та здати його Вантажоодержувачу в цілісності за ТТН.

Позивач зазначає, що 22.12.2015 року, при прийманні Вантажу Вантажоодержувачем, виявлено нестачу Вантажу у кількості 187 штук на загальну суму 5 579,95 євро, про що складено Акт №22-12/15 за участю представника Уповноваженої особи Виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція (ч. 4 ст. 306 ГК України).

Згідно з ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження стались не з його вини.

Частиною 3 ст. 314 Господарського кодексу України визначено за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно зі ст. 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Частиною 2 ст. 932 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

11.02.2016 року позивачем отримано Претензію №187 від Вантажоодержувача - ТОВ «Спец-Автотехніка-М» про відшкодування збитків у розмірі 187 930,83 грн., у звязку з нестачею отриманого Товару.

16.02.2015 року позивачем було сплачено ТОВ «Спец-Автотехніка-М» вартість втраченого вантажу у сумі 187 930,83 грн.

Таким чином, у звязку з порушенням відповідачем умов Договору, передбачених п.п.4.2.3. Договору та неналежним виконанням зобовязань за Договором, позивачем було понесено збитки у сумі 187 930,83 грн., що складається з суми вартості Товару, зокрема, 5 579,95 євро, що станом на момент розмитнення товару - 21.12.2015 року становило 142 371,83 грн. та 45 559 грн. витрат, повязаних з оплатою митних платежів, сплачених при розмитненні товарів під час їх ввезення на територію України, що відповідно до положень податкового законодавства включаються до собівартості Товарів.

Позивачем надано докази відшкодування ТОВ «Спец-Автотехніка-М» вартості втраченого вантажу у сумі 187 930,83 грн. за платіжним дорученням № 1028 від 16.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ст. 623 ЦК України).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 226 Господарського кодексу України передбачено, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

У відповідності до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів в силу частини другої статті 16 Цивільного кодексу України можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРБА» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, 8а,код 39065222) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація експортерів і імпортерів «ЗЕД» (04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, 1а, к.35, код 32709782) 187 930,83 грн. збитків у звязку з втратою вантажу та 2818,96 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 22.04.2016 р.