ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 922/4715/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Дроботова Т.Б., Полянський А.Г.
за участю представників:
від прокуратури:Збарих С.М., посв. №028728 від 05.09.2014р.;
від відповідача 1:не з'явився;
від відповідача 2:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуЗаступника прокурора Харківської області
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р.
у справі господарського суду№922/4715/15 Харківської області
за позовомЗаступника прокурора Київського району міста Харкова
до 1. Харківської міської ради; 2.Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Фортуна"
проскасування рішення, визнання недійсним державного акту
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.10.2015р. у справі №922/4715/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі №922/4715/15 вищезазначене судове рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. Судом апеляційної інстанції застосовані наслідки спливу позовної давності.

Заступник прокурора Харківської області з прийнятими судовими актами попередніх інстанцій не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою разом з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку на її подання, в якій просить скасувати судове рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.04.2016р. задоволено клопотання заявника касаційної скарги про поновлення строку на подання касаційної скарги, відновлено строк на її подання, зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 15.04.2016р. №08.03-04/1094 у зв'язку з запланованою відпусткою судді Рогач Л.І., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №922/4715/15, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Алєєва І.В. (доповідач), судді - Дроботова Т.Б., Полянський А.Г.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 19.04.2016р. прокурор підтримав вимоги касаційної скарги. Відповідачі уповноважених представників не направили. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі, Вищий господарський суд України дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Заступника прокурора Харківської області.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, що відповідно до п.п. 22.2. додатку 1 до рішення 31 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 25.02.2009р. №14/09 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" Обслуговуючому кооперативу "ЖБК "Фортуна" надано у власність земельну ділянку площею 2,3849 га (кадастровий номер :04:007:0111), яка належить територіальній громаді міста Харкова за рахунок земель житлової та громадської забудови, для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку по вул. Шевченка, 307-309.

На підставі вищезазначеного рішення Обслуговуючому кооперативу "ЖБК "Фортуна" видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №512269, зареєстрований в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові 07.08.2009р.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання незаконним та скасування п.п. 22.2. додатку 1 до рішення 31 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 25.02.2009р. №14/09 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів" та визнання недійсним державного акту серії ЯЕ №512269 з поверненням земельної ділянки власнику з підстав невідповідності рішення вимогам ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985р. №186.

В процесі судового розгляду даної справи, Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Фортуна" було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог.

Переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку, апеляційна інстанція дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Разом з цим, апеляційна інстанція з огляду на те, що Заступник прокурора Харківської області звернувся до суду з даною позовною заявою із пропуском строку позовної давності, відмовила у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015р. у справі №6-68цс15, яка була прийнята на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах зазначив, що оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011р. за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996р. за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, на такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, й на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єкт владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Разом із тим частинами 1, 2, 4 ст. 29 ГПК України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015р. у справі №910/4626/14, від 30.09.2015р. у справі №910/3724/14 та у постановах Верховного Суду України, які були прийняті на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах від 01.07.2015р. у справі №6-178цс15 та від 16.09.2015р. у справі №6-68цс15.

Апеляційним господарським судом зазначено про обізнаність прокурора міста Харкова щодо прийняття оскаржуваного рішення ще у 2009 році з посиланням на протокол пленарного засідання Харківської міської ради від 25.02.2009р., а також враховано, що до прокуратури міста Харкова листом №08-4/558/2-09 від 24.03.2009р. направлялось оскаржуване рішення Харківської міської ради.

Апеляційна інстанція, з огляду на те, що з відповідною позовною заявою заступник прокурора звернувся до суду в серпні 2015 року, дійшов до обґрунтованого висновку, що останній звернувся до суду із пропуском строку позовної давності. При цьому судом зазначено, що прокурором не наведено доводів, що саме перешкоджало ознайомитися з оспорюваним рішенням на офіційному сайті Харківської міської ради та установчими документами Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Фортуна" в межах строку позовної давності.

Отже, встановлення обставин пов'язаних із спливом строку позовної давності свідчить про правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції ч. 4 ст. 267 ЦК України.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Щодо викладених в касаційній скарзі інших доводів, то вони вже були обґрунтовано спростовані судом апеляційної інстанції, і колегія суддів касаційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній постанові мотивами відхилення доводів скаржника, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі №922/4715/15 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі №922/4715/15 - залишити без змін, а касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області - без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Т.Б. Дроботова
Суддя А.Г. Полянський