ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016р. Справа№ 5/202 (29/111 ) (1/1005-28/285)

За позовом: Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі

позивача: Міністерства оборони України, м. Київ

до відповідача 1: Відкритого акціонерного товариства "Львівський домобудівний комбінат № 2", м. Львів

до відповідача 2: Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Львів

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кедр", м. Львів

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: СПД-ФО ОСОБА_1, м. Львів

третя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Львівська міська рада, м. Львів

про визнання договору підряду реконструкції будівлі дитячого садка на вулиці Плуговій,5 у м. Львові під житловий будинок недійсним з моменту укладення.

Головуючий суддя: Коссак С.М.

Суддя: Мазовіта А.Б.

Суддя: Щигельська О.І.

Секретар: Сало О.А.

Представники:

Від прокурора: Гальчинський С.О. - посвідчення № 036378 від 27.11.2015р.;

Від позивача: Гудима В.О. - представник за довіреністю №220/824/д від 30.12.2015р.

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: не з'явився;

Від третьої особи-1: не з'явився;

Від третьої особи-2: ОСОБА_1 - особисто;

Від третьої особи-3: не з'явився.

Позов заявлено Військовим прокурором Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Відкритого акціонерного товариства "Львівський домобудівний комбінат № 2" та до Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, третя особа на стороні позивач, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Кедр" про визнання договору № 85 підряду на реконструкцію будівлі дитячого садка на вулиці Плуговій,5 у м. Львові під житловий будинок від 16.05.03р. недійсним з моменту укладення (заява про уточнення позовних вимог від 23.10.2006р. № 4534).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 18.09.2006р. порушено провадження у справі № 1/1005-28/285 (суддя Морозюк А.Я.).

Ухвалою господарського суду Львівської області (суддя Морозюк А.Я.) суду від 08.11.2006р. у справі № 1/1005-28/285 припинено провадження у справі, оскільки для повного, всебічного та об'єктивного вирішення справа виникнення необхідності залучення до участі у справі громадян - фізичних осіб.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.03.2007р. у справі № 1/1005-28/285 ухвалу господарського суду Львівської області від 08.11.2006р. у справі № 1/1005-28/285 скасовано та справу передано на розгляд господарського суду Львівської області. Крім цього, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р. до участі у справі у якості третьої особи -2 без самостійних вимог на стороні позивача залучено приватного підприємства ОСОБА_1

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2007р. у справі № 1/1005-28/285 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.03.2007р. у справі № 1/1005-28/285 без змін.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 18.07.2007р. прийнято справу до провадження суддею Синчуком М.М., справі присвоєно номер № 29/111 (1/1005-28/285).

Рішенням господарського суду Львівської області (суддя Синчук М.М.) від 20.11.2007р. у справі № 29/111 (1/1005-28/285) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2008р. у справі № 29/111 (1/1005-28/285) рішення господарського суду Львівської області від 20.11.2007р. у справі №29/111 (1/1005-28/285) залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2008р. у справі № 29/111 (1/1005-28/285) касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 та касаційне подання помічника військового прокурора Львівського гарнізону задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2008р. та рішення Господарського суду Львівської області від 20.11.2007р. у справі №29/111 (1/1005-28/285) скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.07.2008р. (суддя Петрик І.Й.) справу прийнято до розгляду (справа № 5/202 (29/111) (1/1005-28/285).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 11.05.2010р. (суддя Петрик І.Й.) у справі № 5/202 (29/111)(1/1005-28/285) залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог не предмет спору на стороні відповідачів - Львівську міську раду.

У зв'язку із обранням судді Петрика І.Й. (у провадженні якого перебувала зазначена справа) суддею Київського апеляційного адміністративного суду, за розпорядженням Голови Господарського суду від 28.09.2010р., справу № 5/202(29/111)(1/1005-28/285) для розгляду по суті передано судді Данко Л.С.

Ухвалою Голови господарського суду Львівської області від 15.11.2010р. у даній справі (№5/202(29/111)(1/1005-28/285) призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів господарського суду: судді Данко Л.С., судді Мазовіта А.Б. та судді Фартушок Т.Б.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.01.2011р. провадження у справі № 5/202 (29/111(1/1005-28/285) (головуючий суддя: Данко Л.С., судді: Мазовіта А.Б. та Фартушок Т.Б.) було зупинено до набрання законної сили судового рішення у пов'язаній з нею адміністративній справі № 2а-1013/10р., яка перебуває на розгляді у Галицькому районному суді м. Львова.

У зв'язку із обранням судді Данко Л.С. (у провадженні якої перебувала зазначена справа) суддею Львівського апеляційного господарського суду справу № 5/202(29/111)(1/1005-28/285) для розгляду по суті 27.09.2011р. передано судді Березяк Н.Є.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.12.2015р. (головуючий суддя: Березяк Н.Є., судді: Мазовіта А.Б. та Фартушок Т.Б.) провадження у справі № 5/202 (29/111) (1/1005-28/285) було поновлено та розгляд призначено на 13.01.2016р.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Березяк Н.Є., 11.01.2016р. автоматизованою системою документообігу суду справу № 5/202 (29/111) (1/1005-28/285) передано для розгляду судді Коссак С.М.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

12.01.2016р. відповідно до протоколу автоматичного зміну складу колегії суддів, у зв'язку із відпусткою судді Фартушок Т.Б., який бере участь у колегіальному розгляді справи, замінено на суддю Пазичева В.М.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

01.03.2016р. було проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, у зв'язку із перебуванням судді у відпустці, суддю Пазичева В.М. замінено суддею Щигельська О.І.

В судовому засіданні 21.04.2016р. прокурор з'явився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить позов задоволити повністю, надав усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 21.04.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить позов задоволити повністю, надав усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 21.04.2016р. третя особа-2 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити повністю, надала усні пояснення по суті спору.

В судове засідання 21.04.2016р. відповідачі явку повноважних представників не забезпечили.

В судове засідання 21.04.2016р. треті особи 1 та 3 явку повноважних представників не забезпечили.

Предметом позову є визнання недійсним договору підряду №85 на реконструкцію будівлі дитячого садка на вул.. Плуговій , 5 у м. Львові під житловий будинок (надалі - Договір).

Серед підстав позову прокурор називає його невідповідність вимогам закону, а саме: ст.207 Господарського кодексу України (в ред. від 16.01.2003р.), ст.ст.19, 20, 77, 96, 116, 125, 141, 143 Земельного кодексу України, у зв'язку з не здачею генпідрядником будинку у встановлені строки, використання земельної ділянки, на якій ведеться будівництво, всупереч її цільовому призначенню, відсутністю у договорі умов щодо вартості земельної ділянки, на якій розташований об'єкт реконструкції, її меж та умов передачі, несплатою в ході реконструкції земельного податку впродовж 2003 - 2006 р.р., яка до того ж здійснюється без впорядкування і отримання відповідної дозвільної документації.

Заявою №4534 від 23.10.2006р. військовий прокурор уточнив позовні вимоги та просив визнати зазначений договір підряду недійсним з моменту укладання на підставі ст.ст.48, 225, 228 Цивільного кодексу України (ред. 1963р.), ст.ст.19, 20, 77, 96, 116, 125, 141, 143 Земельного кодексу України.

Заявою №4535 від 23.10.2006р. військовий прокурор додатково обґрунтував позовні вимоги, зазначивши в доповненні до доводів позовної заяви, що договір підряду №85 від 16.05.2003р. на момент його укладання суперечив ст. 318 Господарського кодексу України, ст.ст.35, 38 Закону України "Про охорону земель" та Положенню "Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців збройних Сил України", затвердженого Указом Президента України від 01.07.1993р. №240/93.

Зазначені обставини підтримані прокурором і у додаткових поясненнях від 02.03.16р.

Позивач - Міністерство оборони України - вимогу прокурора підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач - 1 - ВАТ "Львівський домобудівний комбінат № 2" позов не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позов від 31.10.2007 року.

Відповідач - 2 - Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України у відзиві на позовну заяву проти позову заперечило, зазначивши, що відповідно до п.4 роз'яснення Вищого Арбітражного Суду України від 12.03.1999 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними» (відзив від 23.10.2006 року №870ю) він є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції держави у спірному правовідношенні, а тому не може бути відповідачем у справі.

Після поновлення провадження у справі відповідачі не використали надане їм право на судовий захист та участі у судових засіданнях не брали.

В судовому засіданні 21.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судом встановлено.

16.05.2003 року між Управлінням (квартирно-експлуатаційним) Західного оперативного командування (правонаступник Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України) та Відкритим акціонерним товариством «Львівський домобудівний комбінат №2» було укладено договір №85 підряду на реконструкцію будівлі дитячого садка на вул.. Плуговій , 5 у м. Львові під житловий будинок (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору генпідрядник (ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2») взяв на себе зобов'язання здійснити реконструкцію дитячого садка, що знаходиться по вул.. Плуговій , 5 у м. Львові під 27-квартирний житловий будинок загальною площею 1587 кв.м., шифр 16/01.

Додатковою угодою №1/5 від 28 січня 2004 року до Договору №85 від 16 січня 2003 року, укладеною між Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (в подальшому - Замовник), що діє на підставі Положення про Управління, затвердженого наказом МО України 17.06.2003 року №23 та ВАТ «Львівський домобудівний комбінат» №2» (надалі - Генпідрядник) передбачено, що згідно вимог наказу начальника Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України від 27 листопада 2003 року №134 у відповідності до Наказу Міністра оборони України від 29.03.1994 року №86 «Про введення в дію Тимчасового положення про організацію капітального будівництва у Збройних Силах України» із змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 12.08.2003року №247, та довіреності Міністра оборони України від 13 листопада 2003 року №148/2180 Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України уповноважене виконувати функції замовника реконструкції дитячого садка по вул.. Плуговій, 5 у Львові під 37- квартирний житловий будинок, шифр 16/01.

20 січня 2004 року між Управлінням Західного оперативного командування (Старий Замовник) та Західним УКБ Міністерства оборони України (Новий Замовник) укладено договір про передачу функцій замовника за договором №85 від 16.05.2003 року по завершенню реконструкції дитячого садка під житловий будинок на 27 квартир по вул.. Плугова у м. Львові, шифр 16/01. На виконання п.2.3. цього договору між сторонами підписано Акт прийому - передачі незвершеного будівництва 27 квартирного житлового будинку по вул.. Плугова у м. Львові, шифр 16/01.

Згаданою Додатковою угодою сторони домовилися, що Замовник приймає на себе права та обов'язки старого Замовника за Договором, а Генпідрядник залишає за собою права та обов'язки за Договором, за винятком, окремих пунктів. Зокрема, п.3.3 Договору, а саме: « 3.3. Після введення об'єкта в експлуатацію Замовник отримує 349 кв.м. загальної площі житла, закінченої будівництвом згідно ДБН та санітарно - технічних вимог. Частка загальної площі житлових приміщень зміні не підлягає.» доповнено реченням такого змісту: « За взаємною згодою сторін можлива передача частини житлової площі Замовнику в інших будинках, розташованих в м. Львові та райцентрах Львівської області, за умови раднішого терміну їх здачі, або більшої площі».

Згідно п.3.2. Договору розрахунки між сторонами Договору здійснюються передачею Замовником у власність Генпідрядника квартир об'єкта після закінчення його реконструкції та затвердження акту державної комісії, за виключенням 349 кв.м. загальної житлової площі по вартості 1 кв.м. загальної площі в розмірі 1417 грн., яка залишається у власності Замовника.

Додатковою угодою №2 від 29 січня 2004 року до Договору, укладеного між Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (Сторона - 1) та ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2» (Сторона - 2) передбачено, що Сторона 2, яка є Генпідрядником - Генінвестором (ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2») приймає частково на себе функції Замовника (Сторони - 1) щодо всіх дій, необхідних для проектування будівництва та введення в експлуатацію Об'єкту - 46 - квартирного житлового будинку з вбудованим приміщенням по вул. Плуговій, 5 у м. Львові.

Рішенням господарського суду Львівської області (суддя Синчук М.М.) від 20.11.2007р. у справі № 29/11 (1/1005-28/285) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2008р. у справі № 29/11 (1/1005-28/285) рішення господарського суду Львівської області від 20.11.2007р. у справі №29/111(1/1005-28/285) залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2008р. у справі № 29/111(1/1005-28/285) касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 та касаційне подання помічника військового прокурора Львівського гарнізону задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2008р. та рішення Господарського суду Львівської області від 20.11.2007р. у справі №29/111(1/1005-28/285) скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 28.05.2008р. у справі № 29/111(1/1005-28/285):

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (п.2.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Прокурор звернувся до суду про визнання недійсним Договору, укладеного між Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (в подальшому - Замовник), що діє на підставі Положення про Управління, затвердженого наказом МО України 17.06.2003 року №23 та ВАТ «Львівський домобудівний комбінат» №2» (надалі - Генпідрядник) в інтересах Міністерства оборони України.

Однак у позові прокурор не наводить обставини, що підтверджуються належними та допустимими доказами, у чому саме порушені права та охоронювані законом інтереси позивача - Міністерства оборони України у цьому правочині.

Так, Замовником за Договором є Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України. Згідно вимог наказу начальника Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України від 27 листопада 2003 року №134 у відповідності до Наказу Міністра оборони України від 29.03.1994 року №86 «Про введення в дію Тимчасового положення про організацію капітального будівництва у Збройних Силах України» із змінами, внесеними наказом Міністра оборони України від 12.08.2003року №247, та довіреності Міністра оборони України від 13 листопада 2003 року №148/2180 Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України уповноважене виконувати функції замовника реконструкції дитячого садка по вул.. Плуговій, 5 у Львові під житловий будинок, шифр 16/01.

Наказом Міністра оборони України від 03.07.2006 року №384 внесено зміни до Положення про Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України від 17 червня 2003 року №23 (додаток до наказу). Додатком до цього наказу, що затверджені Міністром оборони України абзац 3 п.1 Положення викладно в такій редакції, що управління, відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 28 грудня 2005 року №772 «Про деякі питання організації будівництва житла», виконує частину функцій Замовника Міністерства оборони України на будівництво об'єктів житлово- комунального, соціального, загальновійськового призначення, а також у порядку, встановленому чинним законодавством України та цим Положенням, залучається до вирішення питань придбання житла».

Згідно з п.1 Положення про Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України (додаток до наказу Міністерства оборони України від 17.06.2003 року №23, затвердженого Державним секретарем Міністерства оборони України), Управління є державною госпрозрахунковою організацією Міністерства оборони України. Управління виконує функції замовника Міністерства оборони України.

Отже, Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України є учасником правовідносин будівництва житла за спірним Договором, що уповноважене Міністерством оборони України, діє в інтересах Міністерства оборони України та виконує його функції як замовника у цьому правочині. Функції Замовника вказаний орган Міністерства оборони України у спірних правовідносинах отримав з січня 2004 року шляхом укладення додаткової угоди №1/5 до Договору №85 від 16 січня 2004 року.

Щодо іншої сторони спірного Договору, а саме відповідача - 1 у справі, слід зазначити, що Генпідрядник за Договором - ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2» на момент розгляду справи відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 14.11.2013 року у справі 5015/7025/11 ліквідований, а провадження у справі про банкрутство ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2» припинено.

Системний аналіз статей 104, 110, 111 ЦК України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дозволяє дійти висновку, що при ліквідації юридичної особи права та обов'язки припиняються, що виключає можливість правонаступництва.

Відповідно до п.4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно Спеціального витягу з ЄДР ЮО та ФОП на відповідача - 1 у графі «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення» зазначено « 26.11.2013 припинено за судовим рішенням у зв'язку з визнанням банкрутом».

Визнання договору недійсним має на меті застосування певних правових наслідків, оскільки такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності договору кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, коли одержане полягає у виконаній роботі відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однією з підстав визнання Договору недійсним прокурор вказує відсутність дозвільних документів на початок будівництва.

З цього приводу суд зазначає таке.

У березні 2006 року Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернулося до суду з позовом до інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю Львівської міської ради про визнання нечинною та скасування постанови №12 від 25.05.2005р., якою було накладено штраф у розмірі 88 172,0грн.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17 липня 2007 року у справі 1/361-15/97 постанову господарського суду Львівської області від 199 липня 2006 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2006 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано нечинною та скасовано постанову інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю Львівської міської ради №12 від 25.05.2005р.

При цьому Вищий адміністративний суд України зазначив, що Додатковою угодою №2 від 29.01.2004 року Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України передало функції Замовника ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2», а саме всі дії, необхідні для проектування, будівництва та введення в експлуатацію об»єкту. Відтак постановою інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю Львівської міської ради №12 від 25.05.2005р. було помилково накладено на Західне управління капітального будівництва Міністерства оборони України штрафні санкції, оскільки останній безпосередньо не здійснював будівельні роботи, а обов'язок щодо отримання відповідних дозволів було покладено на іншу юридичну особу.

Отже, обов'язок отримання необхідних дозволів на проведення реконструкції дитячого садка під житловий будинок на вул.. Плуговій, 5 у м. Львові відповідно до умов Договору, враховуючи постанову Вищого адміністративного суду України покладався на відповідача - 1 - ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2», яке на час розгляду справи в суді припинило діяльність.

Серед підстав недійсності Договору позивач зазначає порушення вимог земельного законодавства.

Так, відповідно до ст.77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2011 року адміністративний позов військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова - задоволено повністю. Визнано протиправною ухвалу Львівської міської ради від 18.06.2009 року №2734 «Про користування Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України земельними ділянками на Плуговій, 5». Визнано протиправною ухвалу Львівської міської ради від 30.09.2009 року № 2876 «Про розгляд протесту прокурора м. Львова від 05.08.2009 року №610 вих.». Визнано недійсним договір оренди землі від 04.12.2009 року №Ш-1733, укладений між Львівською міською радою та західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України. Визнано недійсним договір оренди землі від 04.12.2009 року №Ш-1734, укладений між Львівською міською радою та західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2014 року у справі №152447/11/9104 це рішення залишено без змін.

Судами встановлено, що при прийнятті зазначених вище ухвал Львівської міської ради були порушені норми ст.ст.142, 153, 154 Земельного кодексу України та ст.4 Закону України «Про оренду землі».

Крім того при прийнятті зазначених рішень Львівською міською радою були проігноровані вимоги ст. 77 ЗК України, а також ст.ст.1, 2 Закону України «Про використання земель оборони», відповідно до яких землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, підприємств та організацій ЗС України, які надаються їм для виконання покладених на них функцій та завдань у постійне користування відповідно до вимог ЗК України.

Статтями 5, 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» передбачено, що суб'єктом права власності на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади і при розмежуванні земель не можуть передаватися до земель комунальної власності землі оборони.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

На підставі оспорюваних ухвал між Львівською міською радою в особі директора департаменту містобудування та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України 04.12.2009 року укладено договір оренди землі №Ш-1733, згідно якого Західному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України надана в оренду земельна ділянка кадастровий номер :06:006:0028 загальною площею 0,441 га на вул..Плуговій, 5.

Цього ж дня, на підставі оспорюваних ухвал, був укладений договір оренди землі №Ш-1734, згідно якого Львівська міська рада в особі директора департаменту містобудування надала в оренду Західному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України земельну ділянку кадастровий номер :06:006:0029 загальною площею 0,0269 га.

Таким чином, всупереч вимог закону, на підставі прийнятих оспорюваних ухвал були укладені зазначені договори оренди землі та передано в оренду земельні ділянки на вул..Плуговій, 5, які згідно матеріалів справи належать до земель оборони.

Досліджуючи цю обставину як підставу визнання Договору недійсним, суд зазначає таке.

У постанові Вищого господарського суду України від 28.05.2008 року у справі №29/111(1/1005-28/285), якою скасовано рішення господарського суду Львівської області від 20.11.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду у цій справі, а справу направлено на новий розгляд, вказано на те, що «господарськими судами встановлено, що земельна ділянка на якій здійснюється реконструкція будівлі дитячого садка під житловий будинок, відноситься до земель оборони, а відтак суд касаційної інстанції зазначає що з розміщенням на цій земельній ділянці об'єктів житлової та громадської забудови фактично змінюється цільове призначення земельної ділянки, а згідно ст.21 цього Кодексу порушення порядку зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок».

Отже, у даному випадку наголошено на недійсність угод щодо земельних ділянок, а не договору підряду. При цьому вищестоящим судом звернуто увагу на цю обставину з врахуванням того, що «в частині перевірки дотримання сторонами земельного законодавства суди посилались на відсутність доказів того, що внаслідок укладення договору не змінилося цільове призначення земельної ділянки, а прокуратура не уповноважена здійснювати контроль чи нагляд за дотриманням природоохоронного законодавства». Скасовуючи рішення судів, Вищий господарський суд України зазначив, що з таким висновком погодитися не можна, оскільки прокурор цілком обґрунтовано пред'явив позов у цій справі в інтересах держави, оскільки предмет спору зачіпає інтереси держави.

Отже, встановлено правомірність звернення прокурора до суду на захист прав та охоронюваних законом інтересів держави в особі Міністерства оборони України.

Відповідно до ст. 353 ЦК УРСР (діяв на час укладення договору) за договором підряду на капітальне будівництво організація-підрядчик зобов'язується своїми силами і засобами збудувати і здати організації-замовнику передбачений планом об'єкт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і у встановлений строк, а замовник зобов'язується надати підрядчику будівельну площадку, передати йому затверджену проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

За своєю правовою природою, договір підряду є консенсуальним, двохстороннім та оплатним.

Оскільки на час укладення цього Договору істотних умов законодавство не визначало, з аналізу поняття договору підряду слідує, що істотними його умовами у будь - якому випадку є: предмет, ціна, строк, оплатність.

Відповідно до п.5. Загальних умов укладення та виконання договорів підряду на капітальне будівництво, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2005 року №668 (з урахуванням часу внесення змін додатковими угодами до Договору) договір підряду укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору підряду є: найменування та реквізити сторін; місце і дата укладення договору підряду; предмет договору підряду; договірна ціна; строки початку та закінчення робіт (будівництва об'єкта); права та обов'язки сторін; порядок забезпечення виконання зобов'язань за договором підряду; умови страхування ризиків випадкового знищення або пошкодження об'єкта будівництва; порядок забезпечення робіт проектною документацією, ресурсами та послугами; порядок залучення субпідрядників; вимоги до організації робіт; порядок здійснення замовником контролю за якістю ресурсів; умови здійснення авторського та технічного нагляду за виконанням робіт; джерела та порядок фінансування робіт (будівництва об'єкта); порядок розрахунків за виконані роботи; порядок здачі-приймання закінчених робіт (об'єкта будівництва); гарантійні строки якості закінчених робіт експлуатації об'єкта будівництва), порядок усунення недоліків; відповідальність сторін за порушення умов договору підряду; порядок врегулювання спорів; порядок внесення змін до договору підряду та його розірвання.

Отже, відсутність у Договорі посилання на правовий статус (режим) земельної ділянки не може слугувати підставою для визнання його недійсним.

Згідно з п. 1.1 предметом спірного Договору Замовник доручає, а Генпідрядник бере на себе зобов'язання профінансувати отримання вихідних даних, правовстановлюючих документів, технічних умов, рішень державних органів влади, довідок, розроблення та експертизу проектно-кошторисної документації і своїми силами та засобами, із забезпеченням належної якості, за власні кошти, у терміни згідно п. 5.1. цього Договору, здійснити реконструкцію будівлі дитячого садка на вул. Плуговій, 5 у м. Львові під 27-квартирний будинок загальною житловою площею 1 587 м2, надалі - об'єкт, шифр 16/01, згідно Відомості змін №2 до титульного списку замовника Міністерства оборони України - управління Західного оперативного командування на капітальне будівництво у 2003 році, затвердженої начальником розквартирування військ і капітального будівництва Збройних Сил - начальником Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України 12.05.2003 р.

28.01.2004 р. Замовник - Західне управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Генпідрядник - відповідач - 1 уклали додаткову угоду №1/5, згідно якої Замовник прийняв на себе функції попереднього замовника за договором №85 від 16.05.2003 р., та кількість квартир, що повинні бути збудованими Генпідрядником збільшено з 27 до 37.

29.01.2004 р. Замовник та Генпідрядник уклали додаткову угоду №2, згідно якої ВАТ „ЛДБК №2" прийняло на себе функції замовника стосовно дій, необхідних для проектування, будівництва та введення в дію об'єкта реконструкції, та кількість квартир, що повинні бути збудованими генпідрядником збільшено з 37 до 46.

Отже, Договором передбачено реконструкцію будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці під житло, а не нове будівництво житлового будинку

У додаткових поясненнях (вх. №9032/16 від 02.03.16р.) прокурор наголошує на тому, що загальна кількість квартир, яка повинна бути передана за Договором, у зв'язку з їх збільшенням до 46, не відповідає Указу Президента України від 01.07.1993 року №240/93 «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей», який був чинний на момент укладення спірного договору та додаткових угод до нього.

Так, п.2 Положенням про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затверджених Указом Президента України від 01.07.1993 року №240/93 передбачено, що Взаємовідносини між учасником інвестиційної діяльності

(Міністерство оборони України) та інвесторами здійснюються на підставі угод (контрактів). В угоді (контракті) обумовлюється використання інвестиційних коштів виключно на вирішення житлової проблеми військовослужбовців шляхом:будівництва силами українських або іноземних будівельних організацій (фірм) жилих містечок (кварталів, будинків) на умовах здачі житла "під ключ" у комплексі з інженерними комунікаціями та спорудами соціально-побутової та торговельної інфраструктури; купівлі квартир або будинків у Рад народних депутатів, підприємств і організацій різних форм власності та громадян.

Пунктом 3 цього Положення встановлено, що погашення інвестицій інвесторам, зазначеним у підпункті 1 пункту I цього Положення, виконується шляхом набуття ними у власність до З5 відсотків від загальної площі побудованого на інвестиційні кошти житла, а також збудованих за їх кошти споруд соціально-побутового і торговельного призначения. У разі передачі інвестором у власність місцевих Рад народних депутатів безкоштовно споруд освітніх, дитячих та медичних закладів частка житла, яку він набуває у власність, може бути підвищена до 40 відсотків. Порядок погашення інвестицій іншим інвесторам обумовлюється угодою (контрактом).

Дозволити замовникам будівництва - міністерствам та іншим центральним органам державної виконавчої влади, які мають військові формування, в окремих випадках збільшувати частку житла, яка передається у власність інвестора, до 50 відсотків.

Загальна вартість реконструкції об'єкта становить 2' 248' 779 грн., у тому числі внесок Замовника - будівля об'єкта, вартість витрат Генпідрядника на реконструкцію об'єкта, - складає 1' 754' 258 грн.; розрахунки між сторонами договору здійснюються передачею Замовником у власність Генпідрядника квартир об'єкта, після закінчення його реконструкції та затвердження акту державної комісії, за виключенням 349 м2 загальної житлової площі, по вартості 1 м2 загальної житлової площі в розмірі 1' 417 грн., яка залишається у власності Замовника; Замовник після затвердження акту державної комісії про прийняття до експлуатації закінченого реконструкцією об'єкта в місячний термін надає Генпідряднику документи, в межах своєї компетенції, які передбачені чинним законодавством України і які необхідні для оформлення Генпідрядником права власності на його частку житла ( п. 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2, 4.8 Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що після введення об'єкта в експлуатацію Замовник отримує 349 кв.м. загальної площі житла, закінченої будівництвом згідно ДБН та санітарно - технічних вимог. Частка загальної площі житлових приміщень зміні не підлягає. За взаємною згодою сторін можлива передача частини житлової площі Замовнику в інших будинках, розташованих в м. Львові та райцентрах Львівської області, за умови раднішого терміну їх здачі, або більшої площі.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Генпідрядник за погодженням із Замовником має право залучити до інвестування об'єкта інших інвесторів з наступною передачею їм квадратних метрів житла у власність із своєї долі по їх фактичному внеску.

Відповідно до п. 4.6 Договору - Замовник при фінансуванні Генпідрядника отримує необхідні погодження і вихідні дані для отримання дозвільних документів (дозвіл на реконструкцію, тощо), необхідних для початку і супроводу реконструкції об'єкта, проводить нормативні дослідження і заміри.

Згідно наявної у матеріалах справи інформації (довідка відповідача - 1від 14.11.2007 року, а.с.41), згідно якої при готовності об'єкта на 99%, Замовнику передається 5 квартир.

Матеріали справи містять Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 31 травня 2001 року реконструкцію дитячого садка під житловий будинок по вул.. Плуговій, 5 у м. Львові вважати закінчений будівництвом об'єкт готовим до експлуатації.

Після закінчення будівництва і введення його в експлуатацію, на вимогу суду інформації про остаточний стан розподілу квартир відповідно до житлової площі між сторонами Договору суду не надано.

Однак збільшення загальної кількості квартир на підставі укладення додаткових угод до Договору, що складає предмет спірного Договору, без внесення відповідних змін у Договір стосовно подальшого їх розподілу, на думку суду, не може вплинути на недійсність Договору, оскільки фактично із його змісту слідує, що остаточний розподіл здійснюється після введення об'єкта в експлуатацію.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували остаточний розподіл квартир після прийняття його в експлуатацію чи надання квартир в інших будинках, розташованих в м. Львові та райцентрах Львівської області, за умови раднішого терміну їх здачі, або більшої площі прокурором та позивачем не надано.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним. Так само за загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

З цього приводу суд зазначає також таке.

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.12.2005 року частково задоволено позовні вимоги ВАТ "Львівський домобудівний комбінат № 2" до ФОП ОСОБА_1 та розірвано договір на пайову участь у будівництві житла №97 від 08.08.2003 року, а також стягнуто з відповідача 23 257,69 грн. інфляційних витрат та 5 363,38 грн. - 3% річних і судові витрати по справі, в частині стягнення пені - 17 093, 70 грн. в задоволенні позову відмовлено. Зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до ВАТ "Львівський домобудівний комбінат № 2" про визнання права власності залишено без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2006 року зазначене рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2005 року скасовано в частині залишення зустрічного позову без розгляду та направлено зустрічний позов в суд першої інстанції для розгляду його по суті. В решті рішення суду залишено без змін.

Вищий господарський суд України постановою від 26.01.2007 року скасував рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2005 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2006 року в частині первісного позову та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В частині зустрічного позову постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2006 року залишено без змін.

За результатами нового розгляду господарським судом Львівської області було прийнято рішення від 07.05.2009 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ВАТ "Львівський домобудівний комбінат № 2". Зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2010 року апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі, рішення господарського суду Львівської області від 07.05.2009 року скасовано та прийнято нове рішення.

ФОП ОСОБА_1, не погоджуючись із прийнятою постановою, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2010 року та залишити в силі рішення господарського суду Львівської області від 07.05.2009 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 03 червня 2010 року у цій справі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2010 року у справі № 4/691-6/107 (4/2181-21/319, 4/1456-24/196) скасовано, а рішення господарського суду Львівської області від 07.05.2009 року з даної справи залишити без змін.

При цьому, Вищий господарський суд України зазначив, що як правильно зазначив суд першої інстанції, до того як буде зданий будинок в експлуатацію, у позивача за зустрічним позовом існують майнові права на квартиру №8 у м. Львові по вул. Плуговій, 5, відповідно до договору №97 на пайову участь у будівництві житла.

Таким чином, остаточний розподіл квартир і виникнення права на них пов»язується з фактом прийняття об»єкта в експлуатацію. Доказів прийняття об»єкта в експлуатацію і остаточного розподілу квартир з врахуванням умов Договору та Положенням про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затверджених Указом Президента України від 01.07.1993 року №240/93 після підтвердження рішеннями судів правового статусу земельної ділянки суду не надано. Ці обставини на момент розгляду справи в суді прокурором та позивачем були невідомі.

Положенням про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затверджених Указом Президента України від 01.07.1993 року №240/93 також не містить особливих підстав для визнання Договору недійсним, а тому застосовуються загальні приписи недійсності правочину щодо його змісту.

Прокурор просить суд визнати недійним Договір з моменту його укладення.

Правовідносини, сторін по спірному договору регулюються Цивільним кодексом РСР від 18.07.1963 р., оскільки щодо угод, вчинених до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 р. застосовуються відповідні положення того законодавства, яке діяло на час укладення такої угоди.

Згідно з положеннями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» №3 від 28.04.1978 р. (із змінами та доповненнями) та п.1, 10 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними"№02-5/111 від 12.03.1999 р. (із змінами та доповненнями) договір може бути визнано недійним лише з підстав, передбачених законом, відповідність чи невідповідність договору вимогам законодавства має оцінюватись стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірного договору, невиконання чи неналежне виконання договору не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання договору недійсним, якщо інше прямо не передбачене законом.

Правовий статус земельної ділянки і відповідні норми Земельного кодексу України не слугують підставою для визнання спірного Договору недійсним з моменту його укладення, оскільки також у своїх положеннях не містять таких підстав.

Виходячи з наведеного вище, враховуючи те, що чинне на час укладення Договору законодавство підстав, зазначених прокурором та позивачем у позові для визнання його недійсним прямо не передбачало, суд доходить висновку, що позов є безпідставним, а тому у задоволенні позову в частині вимоги до Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України відмовити.

Щодо вимоги до відповідача -1 провадження у справі слід припинити виходячи з такого.

Відповідач - 1 ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2» на момент розгляду справи згідно ухвали господарського суду Львівської області від 14.11.2013 року у справі 5015/7025/11 ліквідований, а провадження у справі про банкрутство ВАТ «Львівський домобудівний комбінат №2» припинено.

Відповідно до п.4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно Спеціального витягу з ЄДР ЮО та ФОП на відповідача - 1 у графі «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення» зазначено « 26.11.2013 припинено за судовим рішенням у зв'язку з визнанням банкрутом».

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 80, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову в частині вимоги до Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України - відмовити.

2. В частині вимоги до Відкритого акціонерного товариства "Львівський домобудівний комбінат № 2" - провадження у справі припинити.

Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2016 року.

Головуючий cуддя Коссак С.М.

Суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Щигельська О.І.