ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.Справа № 922/250/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхім", м. Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив", м. Дніпродзержинськ
про стягнення 83260339,91 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 180 від 14.03.2016 р.

відповідача ОСОБА_2, директор

3-ї особи на стороні відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ БАНК" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" (відповідач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 26.03.2015 року по 20.01.2016 року включно за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 року в розмірі 3351287,83 доларів США, що еквівалентно 83260339,91 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (24,844282) станом на 20.01.2016 р.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 24.05.2011 р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір поруки № 13ВД/П-1 (зі змінами та доповненнями), умовами якого було встановлено, що за порушення позичальником (Приватне акціонерне товариство "Дніпровський завод мінеральних добрив") зобов'язань за Кредитним договором поручитель (Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестхім") несе солідарну відповідальність та відповідає перед позивачем в тому обсязі, що і позичальник.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 01.03.2016 р. за вх. № 7006, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

29.03.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 12.04.2016 р. о 10:00.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП Діловодство спеціалізованого суду, на диск CD-R, серійний номер сіс х -09397.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 06.03.2016 р. за вх. № 11296, надав копію постанови Вищого господарського суду України від 30.03.2016 р. по справі № 904/1204/15 та копію довіреності згідно клопотання, які судом долучені до матеріалів справи.

Також, представник позивача, через канцелярію господарського суду 12.04.2016 р. за вх. № 12164, надав копію довіреності згідно клопотання, яка судом долучена до матеріалів справи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 12.04.2016 р. за вх. № 12161, надав клопотання про призначення експертизи, яке судом долучено до матеріалів справи. Згідно нього відповідач просив суд призначити у справі судову економічну експертизу правильності нарахування ПАТ "ВТБ БАНК" суми заборгованості по сплаті процентів, що нараховані за період з 26.03.2015 р. по 20.01.2016 р. включно за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський завод мінеральних добрив".

Розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідачем не надано до суду відповідного розрахунку, який би свідчив про неправильність нарахування ПАТ "ВТБ БАНК" суми заборгованості по сплаті процентів за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 року.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що для встановлення правильності розрахунку заборгованості по сплаті процентів за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 року не потрібні спеціальні знання, господарський суд вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 12.04.2016 р. за вх. № 12162, надав клопотання про зупинення провадження у справі, яке судом долучено до матеріалів справи. Згідно нього відповідач просив суд зупинити провадження по справі № 922/250/16 до вирішення пов'язаної з нею справи № 904/467/16, що розглядається господарським судом Дніпропетровської області.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, вважав за необхідне в його задоволенні відмовити, оскільки справу № 922/250/16 можливо розглянути до вирішення справи № 904/467/16.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

24.05.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (Банк) та Приватним акціонерним товариством "Дніпровський завод мінеральних добрив" (Позичальник) був укладений Кредитний договір №13ВД, до якого вносились наступні зміни та доповнення:

1) Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 25.06.2011р.;

2) Договір №2 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 22.07.2011р.;

3) Договір №3 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 28.09.2011р.;

4) Договір №4 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 31.10.2011р.;

5) Договір №5 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 18.11.2011р.;

6) Договір №6 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 30.12.2011р.;

7) Договір №7 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 01.02.2012р.;

8) Договір №8 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 23.03.2012р.;

9) Договір №9 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 14.05.2012р.;

10) Договір №10 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 25.05.2012р.;

11) Договір №11 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 14.11.2012р.;

12) Договір №12 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 28.12.2012р.;

13) Договір №13 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 25.03.2013р.;

14) Договір №14 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 29.03.2013р.;

15) Договір №15 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 24.05.2013р.;

16) Договір №16 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 15.08.2013р.;

17) Договір №17 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р., укладений між Банком та Позичальником 11.06.2014р.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору (в редакції від 15.08.2013, Договір №16 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р.) предметом Кредитного договору є надання Банком Позичальнику грошових коштів (кредиту) в сумі 30 000 000 (тридцять мільйонів) доларів США 00 центів. Кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитом не пізніше 30.04.2014 р.

Згідно п. 2.1. Кредитного договору, надання кредиту Позичальнику здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заявки Позичальника за формою додатку № 1 до договору в межах ліміту кредитування, що діє на дату подання заявки, шляхом перерахування кредиту на рахунок Позичальника, за умови виконання Позичальником своїх зобов'язань у повному обсязі та додержання всіх умов надання кредиту, встановлених цим договором. Надання кредиту може здійснюватися окремими частинами (траншами), розмір яких визначається Позичальником та зазначається у заявці, в межах ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.2. Кредитного договору, в редакції договору про внесення змін від 15.08.2013 р. № 16, встановлений графік, відповідно до якого, Позичальник зобов'язався повернути кредит.

Позивач належним чином виконав свій обовязок по Кредитному договору щодо надання Позичальнику грошових коштів (кредиту), що підтверджується наступними заявками Позичальника про надання кредитних коштів: № 14-16/15 від 24.05.2011 р., № 14-16/46 від 28.09.2011 р., № 14-16/47 від 29.09.2011 р., та меморіальними ордерами: № 49614 від 24.05.2011 р., № 42514 від 28.09.2011 р. та № 20680 від 29.09.2011 р.

Згідно з п. 3.1.1. Кредитного договору, в редакції договору про внесення змін від 25.06.2011 р. № 1, плата за користування кредитом встановлюється у вигляді процентів, розмір яких встановлюється умовами цього договору та має статус "диференційованої" ставки, під якою в цьому договорі розуміється наступне: цим договором встановлюється базовий розмір процентів, що нараховуються за користування кредитом за умови належного виконання Позичальником всіх умов цього договору та договорів про забезпечення, та визначаються умови, за яких застосовується підвищений розмір плати за користування кредитом, який визначається шляхом збільшення базового розміру процентів на кількість процентних пунктів, що встановлена цим договором.

Встановлення диференційованої процентної ставки є особливою умовою кредитування в частині визначення плати за користування кредитом, а застосування диференційованої процентної ставки (підвищеної та базової процентної ставки) не змінює правовідносини за цим договором та/або його істотних умов.

Вищезазначена умова про збільшення базового розміру процентів за користування кредитом застосовується за взаємним волевиявленням та згодою сторін, що виражено шляхом укладання цього договору та не потребує укладання будь-яких договорів про внесення змін до цього договору/нового договору.

Проценти за користування кредитом, розмір яких є базовим, встановлюються у розмірі 9,5% відсотків річних (п. 3.1.2. Кредитного договору).

Пунктом 3.1.3. Кредитного договору, в редакції договору про внесення змін від 25.05.2012 р. № 10, сторони встановили підвищений розмір процентів річних при настанні визначених у ньому обставин.

За умовами п. 3.2. Кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту на суму заборгованості за кредитом за весь час користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту по день, що передує дню повного його повернення, із розрахунку факт/360 іноземна валюта, факт/365 - гривня. При нарахуванні процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.

Згідно п. 3.3. Кредитного договору, сплата процентів здійснюється Позичальником в валюті кредиту на рахунок обліку/сплати плати за користування кредитом, зазначений в пункті 11.1. Кредитного договору, у наступному порядку:

п. 3.3.1. - проценти нараховані за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця включно сплачуються щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно;

п. 3.3.2 залишок нарахованих процентів сплачується в день повного повернення заборгованості за кредитом.

За умовами п. 4.3.6. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний достроково сплатити боргові зобов'язання у повному обсязі відповідно до умов п. 3.7. цього договору, а також у разі надходження вимоги Банку щодо дострокового виконання боргових зобов'язань у випадках, передбачених п.п. 5.3, 6.1.12 цього договору.

Щодо доводів відповідача про безпідставність використання Банком підвищеної базової процентної ставки у розмірі 14,5% та 16,5% суд зазначає, що дані доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, оскільки правомірність встановлення Банком підвищеної базової процентної ставки була встановлена постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р., яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016 р. у справі № 904/1204/15.

Так було встановлено, що згідно з п. 4.3.13.1 Кредитного договору, викладеного в редакції Договору № 3 від 28.09.2011 р. про внесення змін до Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний не надавати фінансову допомогу (позику) та/або не виступати поручителем (майновим поручителем) по зобов'язанням третіх осіб, за виключенням поруки Позичальника за ТОВ "ПРОМІМПЕКС" перед Банком за інвестиційним проектом по закінченню будівництва заводу з виробництва мінеральної вати.

У зв'язку із невиконанням Позичальником пункту кредитного договору, починаючи з 01.03.2012 р. до 31.03.2012 р. включно розмір процентів за користування кредитом підвищується на 1% (один) процент річних (п. 3.1.3. Кредитного договору) та становить 11,5% процентів річних.

Банк повідомив Позичальника про підвищення відсоткової ставки листом від 01.03.2012р. № 1262/1-2.

У зв'язку із виконанням Позичальником вказаного пункту кредитного договору, починаючи з 01.05.2012 р. розмір процентів за користування кредитом підвищений розмір процентної cтавки зменшується на 1% (один) процент річних та становить 10,5% процентів річних.

Згідно з п. 4.3.13.1 кредитного договору, викладеного в редакції Договору 28.09.2011р. про внесення змін до кредитного договору, Позичальник зобов'язаний не надавати фінансову допомогу (позику) та/або не виступати поручителем/майновим поручителем по зобов'язанням третіх осіб, за виключенням поруки Позичальника за ТОВ фірми "ПРОМІМПЕКС" перед Банком за інвестиційним проектом по закінченню будівництва заводу з виробництва мінеральної вати та умова п. 4.3.14.2., а саме зобов'язання, щодо підтримання значення показника EBITDA12M/lnterest12M не менше 1 (одиниці) .

У зв'язку із невиконанням Позичальником вказаних вище пунктів Кредитного договору, починаючи з 25.05.2012р. до 24.08.2012р. за кредитним договором діє підвищена відсоткова ставка (п. 3.1.3. кредитного договору), яка становить 11,5% процентів річних.

Згідно з п. 4.3.11.1 Кредитного договору, викладеного в редакції Договору №3 від 28.09.2011 р. про внесення змін до кредитного договору, Позичальник зобов'язаний, з метою мінімізації ризиків Банку, пов'язаних з необхідністю здійснення аналізу певного спектру фінансових показників Позичальника, а також наявністю грошових коштів для здійснення прав Банку щодо договірного списання коштів у випадку порушення Позичальником певних умов цього договору, протягом дії цього договору. Починаючи з 01.08.2011 р., забезпечити протягом кожного розрахункового періоду проведення в Банку кредитових оборотів по поточному(их) рахунку (ам), відкритому (х) в Банку, пропорційно розміру кредитного портфеля Позичальника у всіх Банках забезпечувати суму таких кредитових оборотів у вищезазначеному обсязі протягом дії ці договору.

У зв'язку із невиконанням Позичальником вказаного пункту Кредитного договору, починаючи з 01.07.2012 р. по 31.07.2012 р. включно розмір процентів за користування кредитом підвищується на 1%(один) процент річних (п. 3.1.3. Кредитного договору) та становить 12,5% процентів річних.

У зв'язку із невиконанням Позичальником п.п. 4.3.13.1, 4.3.14.1, 4.3.14.2, 4.3.11.1 , починаючи з 25.08.2012 р. по 24.11.2012 р. включно діє підвищена відсоткова ставка (п. 3.1.3. кредитного договору) яка становить 13,5% процентів річних.

У зв'язку із невиконанням Позичальником п.п. 4.3.13.1, 4.3.14.4, 4.3.14.2, починаючи з 25.11.2012р. по 23.03.2013р. включно діє підвищена відсоткова ставка (п. 3.1.3. Кредитного договору) яка становить 14,5% процентів річних.

У зв'язку із невиконанням Позичальником п.п. 4.3.13.1, 4.3.14.2, починаючи з 25.11.2012p. відсоткова ставка (п. 3.1.3. Кредитного договору) яка становить 13,5% процентів річних.

Таким чином, на дату виникнення прострочення виконання кредитних зобов'язань Позичальником - 25.09.2013 р., базова процентна ставка за кредитним договором складала 13,5% річних., а починаючи з 25.11.2013р. встановлено розмір базової процентної ставки за користування кредитом 14,5% процентів річних.

Відповідно до п. 4.3.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний щороку здійснювати та/або забезпечити страхування Заставного майна в погодженій Банком страховій компанії, та надавати в Банк договори страхування та документи, що підтверджують сплату страхових платежів не пізніше, ніж за 1 (один) Банківський день до дня закінчення попереднього Договору страхування.

Станом з 23.05.2014 р. закінчився строк дії трьох Договорів страхування заставного майна. Станом на 26.05.2014 р. зобов'язання, встановлене п. 4.3.2. Кредитного договору Позичальником не виконано.

Отже, розмір базової процентної ставки починаючи з 24.05.2014 р. за користування кредитом складає 16,5% річних.

У зв'язку із виконанням Позичальником в травні 2014 р. положень п. 4.3.2. Кредитного договору, згідно п. 3.1.3. знижено процентну ставку на 2% та встановлено на рівні 14,5% процентів річних.

У зв'язку із невиконанням Позичальником в грудні 2014 р. положень п. 4.3.2. Кредитного договору, згідно п. 3.1.3. процентну ставку у період з 18.11.2014р. по 30.11.2014р. та з 01.12.2014р. встановлено на рівні 16.5% процентів річних.

У зв'язку із виконанням Позичальником в грудні 2014 р. положень п. 4.3.2. Кредитного договору, згідно п. 3.1.3. знижено процентну ставку на 2% та встановлено на рівні 14.5% процентів річних.

У зв'язку з невиконанням Позичальником зобов'язання передбаченого п. 4.3.2. Кредитного договору, згідно п.3.1.3. Кредитного договору процентну ставку було підвищено на 2% починаючи з 31.05.2015р. та встановлено на рівні 16,5% процентів річних, а саме: в термін до 30.05.2015 (включно) до Банку не надані договори страхування заставного майна та документи, що підтверджують сплату страхових платежів (Розпорядження щодо підвищення процентної ставки від 02.06.2015 р.).

Із наведених вище фактів вбачається, що Позичальником неодноразово порушувалися умови Кредитного договору, що зумовило підвищення базової процентної ставки. Крім того, Банк у разі усунення Позичальником допущених порушень умов Кредитного договору, приймав рішення про зменшення процентної ставки.

У звязку з невиконанням Приватним акціонерним товариством "Дніпровський завод мінеральних добрив" зобовязань за Кредитним договором, Банком був направлений Позичальнику лист-вимога № 587/1-2 від 31.01.2014 р. про погашення заборгованості за Кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 р. між сторонами був укладений Договір поруки №13ВД/П-1 від 24.05.2011 року.

До вказаного Договору поруки вносились наступні зміни та доповнення:

1) Договір №1 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011 р., укладений між позивачем та відповідачем 28.09.2011 р.;

2) Договір №2 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011 р., укладений між позивачем та відповідачем 28.12.2012 р.;

3) Договір №3 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011 р., укладений між позивачем та відповідачем 29.03.2013 р.;

4) Договір №4 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011 р., укладений між позивачем та відповідачем 15.08.2013 р.

Відповідно п.2.1. Договору поруки, відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком за виконання умов Кредитного договору №13ВД від 24.05.2011 року у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів).

Отже, умовами Договору поруки чітко встановлено, що за порушення Позичальником зобовязань за Кредитним договором Поручитель (відповідач) несе солідарну відповідальність та відповідає перед Позивачем в тому ж обсязі, що і Позичальник.

Щодо доводів відповідача про припинення поруки відповідача за Договором поруки, який був укладений між сторонами, у зв'язку з припинення основного зобов'язання за Кредитним договором, суд зазначає, що дані доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки листом-вимогою № 587/1-2 від 31.01.2014 р. не були змінені умови Кредитного договору, а зобовязання Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" за Кредитним договором перейшли у площину виконання рішення суду (наказ господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 р. по справі № 904/1204/15). Таким чином посилання відповідача на постанови Верховного Суду України від 29.10.2014 р. у справі № 6-169цс14, від 24.09.2014 р. у справі № 6-106цс14, від 17.09.2014 р. у справі № 6-125цс14 та від 22.10.2014 р. у справі № 6-101цс14 не можуть бути прийняти судом до уваги.

Щодо посилань відповідача на те, що Банком без згоди Позичальника та відповідача був підвищений розмір процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає, що дані посилання відповідача не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки відповідно до п.2.1. Договору поруки, відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком за виконання умов Кредитного договору у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів), а правомірність підвищення Банком розміру процентів за користування кредитними коштами була встановлена постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р., яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016 р. у справі № 904/1204/15.

В обґрунтування позовних вимог позивачем були надані до суду банківські виписки (том 1 а.с. 90 - 149) та розрахунок суми заборгованості Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" перед Банком по сплаті процентів, що нараховані за період з 26.03.2015 р. по 20.01.2016 р. включно за Кредитним договором, укладеним між Банком та Позичальником. Згідно розрахунку заборгованість по сплаті процентів, що нараховані за період з 26.03.2015 р. по 20.01.2016 р. включно становила 3351287,83 доларів США, що еквівалентно 83260339,91 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (24,844282) станом на 20.01.2016 р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 та ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України).

Статтею 541 Цивільного кодексу України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України).

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що у справі № 904/1204/15 з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" була стягнута на користь позивача поточна заборгованість по сплаті процентів за період з 25.03.2015 р. по 07.04.2015 р. в сумі 140720,12 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 08.04.2015 р., становить 3307771,78 грн., суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 08.04.2015 року по 20.01.2016 року включно за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 року в розмірі 3220619,02 доларів США, що еквівалентно 80013967,15 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (24,844282) станом на 20.01.2016 р.

Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд на підставі ст. 49 ГПК України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання позову до суду у пропорційному розмірі задоволених позовних вимог, яка становить 198638,70 грн., та суму судового збору за подання до суду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову у розмірі 689,00грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 541, 543, 553, 554, 629, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 40, ідентифікаційний код 24479772) на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка/вулиця Пушкінська, буд. 8/26, ідентифікаційний код 14359319) заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 08.04.2015 року по 20.01.2016 року включно за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 року в розмірі 3220619,02 доларів США, що еквівалентно 80013967,15 грн. за офіційним обмінним курсом НБУ (24,844282) станом на 20.01.2016 р.; суму судового збору за подання позову до суду у розмірі 198638,70 грн. та суму судового збору за подання до суду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову у розмірі 689,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 18.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_3