ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.04.2016 Справа № 907/73/16

За позовною заявою публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ

до відповідача публічного акціонерного товариства "Закарпатвтормет", м. Ужгород

про стягнення 178260,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу

Суддя Русняк В.С.

Представники, присутні в судовому засіданні:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 2297 від 30.12.2015року

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 09.03.2016року, ОСОБА_3, довіреність 09.03.2016року

Суть спору: публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпропетровськ звернулось з позовною заявою до відповідача публічного акціонерного товариства "Закарпатвтормет", м. Ужгород про стягнення 178260,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу

Відповідно до ухвали господарського суду Закарпатської області від 31.03.2016 року судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

Представник позивача подав до суду заяву про стягнення з відповідача 1971,29 грн. судових витрат на відрядження представника позивача до суду.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів наведених у поданому ними відзиві на позов та додаткових поясненнях. Зокрема, зазначили, що при зважуванні була встановлена вага вантажу нетто 67200. Як зазначено в п.4.1 Інструкції про порядок застосування засобів ваго зважувальної техніки на залізничному транспорті України затвердженої Наказом Міністерства Інфраструктури України від 31.07.2012р №442 за результатами зважування оформляються перевізні документи, та як регламентує п. 2.3. цієї Інструкції технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції , на якій будуть оформлятись перевізні документ за результатами зважування на цих ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, повязані з визначенням маси вантажу. Саме така вага вантажу 67200кг., яка зафіксована у книзі зважування була занесена в електронному вигляді в залізничну накладну 37811593 працівником відповідача ОСОБА_3 Як свідчить розділ 9 спірної накладної, залізниця в електронному вигляді отримала від відповідача протокол радіаційного обстеження № 44, документ про якість №44, посвідчення про вибухобезпечність № 44- документи в яких також зазначена вага. Залізницею вказані документи були перевірені і негативних результатів перевірки щодо невідповідності жодного з них, в тому числі і ваги вантажу повідомлено не було, навпаки , вантаж прийнято до перевезення.

Також відповідач звертає увагу на те, що дані даного комерційного акту №009162/516 не можуть бути належним доказом, так як зважування вагону проводилось в статичному режимі без розчеплення вагонів. А відповідно до п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення метали всіх найменувань які перевозяться навалом зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів.

Суперечить даний комерційний акт і П.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції. В даному випадку підписи поставили лише приймальники та заступник директора станції, а АРГ Жукова що відповідно до розділу "Д" комерційного акту приймала участь у зважуванні, але свій підпис не поставила.

У судовому засіданні 13.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року зі станції Мукачеве Львівської залізниці Публічне акціонерне товариство «Закарпатвтормет» здійснило відправлення вагону №68981141 (надалі-вагон; згідно накладної №37811593 на станцію Сартана Донецької залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Так, по прибутті вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт РА№009162/516 від 11.08.2015. Перевіркою було виявлено: в накладній №37811593 у вагоні №68981141 вказана маса вантажу складає 67200,00 кг фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 56250,00 кг, що на 10950,00 кг менше, ніж вказано у накладній.

Провізна плата за вагон згідно накладної від станції Мукачево Львівської залізниці до станції Сартана Донецької залізниці складає 35652,00 грн. Сума штрафу яку просить стягнути позивач з відповідача за невірно вказану у накладній масу вантажу складає 178260,00 грн. (35652 * 5 = 178260,00 грн.).

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідачем на підтвердження наведених ним обставин про проведення зважування вантажу перед відправкою на вагоних вагах залізниці на станції Мукачево Львівської залізниці надано витяг із Книги зважування на вагонних вагах ФГУ -36 від 06.08.2015року за участю представників залізниці, відомості плати за подавання вагону №0708073, відомості плати за користування вагоном №07080074, відомості плати за затримання вагону №07080075, накопичувальної картки №07081353 щодо здійснення платежів за зважування вагону.

На вимогу суду Ужгородська дирекція залізничних перевезень надала завірені копії витягу з книги здачі вагонів під охорону та копію технічного паспорту засобу вагоновимірювальної техніки по станції Мукачево. Зважування вагону №68981141 було проведено на справних 150-тонних вагонних вагах заводський № 101, що підтверджується технічним паспортом на ваги і витягом з журналу повірок.

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України та 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За вимогами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909. ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України " Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно із ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

З огляду на викладене, предметом встановлення по даній справі є наявність порушення - неправильного зазначення маси вантажу у накладній вантажовідправником.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 p. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну ( комплект перевізних документів).

Згідно залізничної накладної №37811593 відправником вантажу зазначено масу вантажу 67200,00 кг у вагоні № 68981141.

На попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантаж, під час якої було виявлено що маса вантажу у вагоні № 68981141 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. За результатами перевірки складено комерційний акт РА №009162/516 від 11.08.2015року відповідно до якого за результатами переважування вагону №68981141 в статичному режимі, двічі на справних 150-тонних вагонних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці (державна повірка від 15.10.2014року) виявилось, що при переваженні вага брутто складає 77050,00кг, тара по документу 20800,00 кг, нетто 56250,00 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 10950,00 кг. В комерційному акті також містяться відомості про те, що за документами значиться навал, лом чорних металів, нанесено маркування вапном. Навантаження в вагоні нерівномірне, нижче бортів на 20-40 см, вантаж пакетований, заглиблень немає, маркування не порушено, вагон бездверний, безлюковий в технічному відношенні справний. Вантаж прибув з охороною. Також 11.08.2015року був складений акт загальної форми.

Відповідно до п. 12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 334 від 28.05.2002 p., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі" Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: " Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

На станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акту РА " 009162/516 про те, що при видачі вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Отже, комерційний акт є тільки одним із доказів, який господарський суд оцінює у сукупності з усіма іншими доказами зі справи. Зокрема, комерційний акт може оцінюватись як такий, що не має сили доказу, якщо він не відповідає фактичним обставинам.

Дані даного комерційного акту не можуть бути належним доказом у справі так як Позивач при здійсненні контрольного переважування застосував інший спосіб зважування, аніж той, який сам же позивач застосував при зважуванні вантажу при його прийманні до перевезення на станції Мукачево. Так, пунктом. 10 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що метали всіх найменувань які перевозяться навалом зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів Відповідно до ДСТУ 4121-2002 металобрухт визначається як «метали чорні вторинні», крім того відповідно до Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності УКТ ЗЕТ відходи га брухт чорних металів відносяться до ОСОБА_3 72 Чорні метали та мають свій особистий код 7204. Таким чином, брухт чорних металів (металобрухт) і за внутрішньодержавним стандартом, і за зовнішньоекономічною класифікацією відноситься до чорних металів. При прийманні вантажу до перевезення на ст. Мукачево зважування відбувалось з дотриманням вимог п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення - із зупинкою і розчепленням вагонів. Однак, на ст. Нижньодніпровськ-Вузол зважування вагону проводилось в статичному режимі без розчеплення вагонів.

Суперечить даний комерційний акт і П.10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції який особисто здійснював перевірку. Але з усіх вищевказаних осіб лише зам. ДС Клюєв (заступник начальника станції) ( особою, яка уповноважена складати комерційний акт. Інші особи, а саме АРГ (агент розыска грузов) Жукова, приймальник поїздів Кокошинська та прийомоздавач Коркоцька у разі необхідності могли бути залучені до перевірки вантажу і підписання акта, але не замість, а крім осіб, визначених п.10 Правил складання актів. Таким чином, комерційний акт складений не уповноваженими на його складання особами, крім того один з присутніх, а саме АРГ Жукова акт взагалі не підписала.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність тих обставин, на які він посилається, як на підставу позовних вимог, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати, у тому числі, витрати пов'язані з відрядженням представника позивача у судове засідання згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.04.2016.

Суддя Русняк В.С.