ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Справа № 915/181/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до відповідача Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 ()

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізична особа підприємець ОСОБА_4, АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_2)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, АДРЕСА_3 (ІПН НОМЕР_3)

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_6, паспорт НОМЕР_4 виданий 14.04.2009 року;

від відповідача: Пучко І.В., довіреність №2517/020201-22/02.06./14/15 від 01.12.2015 року;

від третьої особи ФОП ОСОБА_4: ОСОБА_8, довіреність від 04.04.2016 року.

від третьої особи ФОП ОСОБА_5: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача Миколаївської міської ради про скасування пункту 1.4 та 2.4 рішення Миколаївської міської ради за № 47/31 від 19.05.2015 року щодо продажу права оренди через земельні торги земельної ділянки, площею 934 м 2 по АДРЕСА_4, код КВЦПЗ 11.11.02.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.02.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 22.03.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 22.03.2016 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 Розгляд справи відкладено на 07.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 07.04.2016 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 Розгляд справи відкладено на 21.04.2016 року.

В судовому засіданні 21.04.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

20.04.2016 року до господарського суду Миколаївської області від позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла заява про залишення позову без розгляду (арк. 117).

Розглянувши подану заяву, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Приписами ст. 81 ГПК України не передбачено залишення позову без розгляду за заявою позивача. В задоволенні заяви позивача про залишення позову без розгляду судом відмовлено.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

Договором купівлі-продажу комунального майна від 02.07.2009 року продавець Миколаївська мілька рада передав у власність ОСОБА_2 комунальне майно: нежитлова будівля літ. Г загальною прощею 11, 5 кв.м., що складає 1/1 частки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року за № 47/36 позивачу надано дозвіл на відведення земельної ділянки орієнтованою площею 230 м2 за рахунок земель комунальної власності з метою передачі в оренду для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 та надано дозвіл для складання проектів землеустрою для обслуговування цього об'єкту.

Позивач неодноразово, як приватний підприємець, звертався до постійної комісії з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин для виділення земельної ділянки площею 1156 м2 за адресою АДРЕСА_4 в м. Миколаєві, на якій розташоване викуплене майно, починаючи з 2 липня 2009 року для підприємницької діяльності, за рахунок земель, які знаходились у постійному користуванні «Спецрембуд-2».

Метою виділення цієї земельної ділянки є подальша реконструкція та розширення підприємницької діяльності: побудова сервісного центру, розміщення офісу та складських приміщень, оскільки 230 кв. м. позивачу недостатньо.

РішеннямМиколаївської міської ради № 47/31 від 19.05.2015 року затверджено перелік земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами, в тому числі саме ту земельну ділянку площею 934 кв. м. по АДРЕСА_4, на яку позивач подавав заявки (1 156 м 2 - з яких позивачу було надано 230 кв. м.).

Позивач зазначає, що оскаржуване рішення суперечить нормам ст. 21 Конституції України та ч. 2 ст. 134 ЗК України.

Представник відповідача Миколаївської міської ради проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (арк. 44-46), та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив наступне.

Рішенням Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року № 47/36 позивачу була виділена земельна ділянка площею 230 кв.м. для обслуговування наявного у нього у власності нерухомого майна. Тому земельна ділянка, право на оренду якої виставляється на торги, не містить будь-якого нерухомого майна, яке належить фізичним або юридичним особам.

Твердження позивача ФОП ОСОБА_2, що ФОП ОСОБА_4 незаконно виділялись земельні ділянки є безпідставними, оскільки рішення Миколаївської міської ради від 22.12.2006 року № 9/63 та від 23.12.2011 року № 12/49 чинні, на даний час ніким не оскаржуються, і відсутнє будь-яке рішення суду, яке б встановило незаконність вказаних рішень.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 120, 127, 134 ЗК України.

Представник третьої особи ОСОБА_4 позовні вимоги заперечив в повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов (арк.86-87), та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив наступне.

Ч. 2 ст. 134 ЗК України встановлює виключний перелік підстав, за наявності яких земельна ділянка не може бути винесена на земельні торги. Жодна з цих причин в спірному випадку не має місця. В оскаржуваному рішенні ради вказано, що на торги виноситься земельна ділянка 934 кв. м. по АДРЕСА_4. Натомість, належне позивачу нерухоме майно знаходиться за адресою АДРЕСА_4, і під цю нерухомість йому було виділено 230 кв. м. за адресою АДРЕСА_4.

Отже, земельна ділянка 934 кв. м. по АДРЕСА_4 згідно ст. 134 ЗК України підлягає продажу на конкурентних засадах.

Позивач посилається на те, що він отримав нотаріальну згоду на виділення йому земельної ділянки площею 1098 кв. м. від юридичної особи, яка мала право постійного користування цією ділянкою, та посилається на ст. 123 ЗК України. Однак, вказана стаття не надає постійному користувачу земельної ділянки комунальної власності права якимось чином виділяти цю земельну ділянку третім особам. Згідно ч. 3 ст. 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Жодна з норм земельного законодавства не дає права постійному користувачу вирішувати подальшу долю земельної ділянки, що є власністю територіальної громади, шляхом відмови від постійного користування на користь третьої особи. Вказана заява може розглядатись лише як відмова постійного користувача від права постійного користування згідно ч. 3 ст. 142 ЗК України.

Позивач вказує на невідповідність площі ділянок, одна за яких - 230 кв. м. - надана йому, а інша - 934 кв. м. - винесена на земельні торги. Позивач не наводить жодних доказів на підтвердження своєї думки.

Рішення ради, якими ФОП ОСОБА_4 було надано в оренду земельну ділянку для обслуговування ковбасного цеху, не є предметом позову.

Третя особа ФОП ОСОБА_5 в судове засідання 21.04.2016 року не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи (арк. 112).

Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, п. 3.9.1, п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, суд дійшов висновку про вчинення усіх заходів щодо повідомлення належним чином усіх учасників процесу про дату, час та місце судового засідання та про можливість розгляду заяви за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Позивач ФОП ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі літ. Г загальною прощею 11, 5 кв.м., що складає 1/1 частки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу комунального майна від 02.07.2009 року, укладеному між Територіальною громадою м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради в особі уповноваженого нею органу - Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець), який посвідчено 02.07.2009 року нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К. Є. та зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 28.08.2009 року (арк. 12-13).

Відповідно до Технічного паспорту на громадський будинок, виготовленого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 04.09.2009 року, площа забудови нежитлової будівлі по АДРЕСА_4, м. Миколаїв становить 15, 2 кв. м. (арк. 54).

Відповідно до п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року № 47/36 ФОП ОСОБА_2 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 230 кв.м., за рахунок земель комунальної власності, з метою передачі в оренду для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 (арк. 15).

Третя особа ФОП ОСОБА_4 є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі ковбасного цеху літ.А-3 загальною площею 1 102, 0 кв. м. з службовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.12.2012 року (арк. 30).

Відповідно до Технічного паспорту на нежитлову будівлю, виготовленого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації станом на 14.11.2012 року, площа забудови нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 становить 1 072, 5 кв. м. (арк. 64-73).

Третя особа ФОП ОСОБА_4 є орендарем земельних ділянок по АДРЕСА_4 площею 537 кв. м. та по АДРЕСА_4 площею 1648 кв. м., на яких знаходиться вищевказане нерухоме майно, на підставі договорів оренди землі № 4909 від 19.04.2007 року та № 8741 від 29.03.2012 року, укладених між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (арк. 126-140).

Третя особа ФОП ОСОБА_5 є власником нежитлових приміщень загальною площею 233, 3 кв.м., Літ. «Г», що складає 1/1 частки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, на підставі договору купівлі-продажу комунального майна від 11.01.2008 року, укладеному між Територіальною громадою м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради в особі уповноваженого нею органу - Управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради (продавець) та ФОП ОСОБА_5(покупець), який посвідчено 11.01.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 07.04.2008 року (арк. 89-93).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.04.2008 року за ФОП ОСОБА_5 зареєстровано нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_4 (арк. 93).

Третя особа ФОП ОСОБА_5 є орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_4 площею 630 кв. м., на якій знаходиться вищевказане нерухоме майно, на підставі договору оренди землі № 7894 від 21.10.2010 року, укладеному між Миколаївською міською радою (орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (арк. 94-96).

Таким чином, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 є власниками нерухомого майна, яке знаходиться в м. Миколаєві по АДРЕСА_4 відповідно, та суміжними користувачами земельних ділянок, на яких знаходиться вищевказане нерухоме майно.

Судом також встановлено наявність іншої земельної ділянки площею 934 кв. м., яка є суміжною з вищевказаними орендованими земельними ділянками та знаходиться в АДРЕСА_4.

Вказана земельна ділянка належить на праві власності Миколаївській міській раді та є вільною від забудови (будь-яких будівель та споруд).

З 1995 року вказана земельна ділянка знаходилась в постійному користуванні Державного комунального підприємства «Спецрембуд-2», що підтверджується нижченаведеним.

Так, відповідно до Державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_5, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею Миколаївської міської Ради народних депутатів 09.10.1995 року за № 592, Державному комунальному підприємству «Спецрембуд-2» на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів Миколаївської області від 27.08.1995 № 436 була надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,6886 га, розташована в місті Миколаєві по АДРЕСА_4 (арк. 18-21).

Орендне ремонтно-будівельне управління №4 є правонаступником Державного комунального підприємства «Спецрембуд-2» на підставі наказу представництва Фонду державного майна України м. Миколаєва від 22 квітня 1997 року за № 66.

Відповідно до ст. 92, 93, 116, 123, 141 ЗК України нотаріально посвідченою заявою від 28.08.2014 року Орендне ремонтно-будівельне управління № 4 надало згоду на вилучення частки вищевказаної земельної ділянки з постійного користування з метою оформлення ФОП ОСОБА_2 права оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_4 орієнтовною площею 1 098 кв.м., згідно проекту відводу (арк. 14).

Судом встановлено, що з метою оформлення права оренди на вищевказану земельну ділянку до відповідача Миколаївської міської ради звернулись ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4, тобто на одну й ту саму земельну ділянку претендують одночасно дві особи (арк. 9-11, 34, 78-79, 80-85).

За результатами розгляду юридичним департаментом міської ради, управлінням земельних ресурсів міської ради, управлінням містобудування та архітектури міської ради з урахуванням пропозицій постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва і земельних відносин та комісії міської ради з розгляду земельних спорів вирішено надати в оренду земельну ділянку по вул. 8 Повздовжній, 33 через процедуру земельних торгів у відповідності з вимогами чинного законодавства (арк. 32-33, 49-50, 76-77, 84-85).

Рішенням Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року № 47/31 «Про затвердження переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами та про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу права оренди на земельних торгах» вирішено:

1. Затвердити перелік земельних ділянок, право оренди яких виставляється на торги окремими лотами:

1.4. Земельна ділянка площею 934 кв.м по АДРЕСА_4 у Ленінському районі м.Миколаєва, код КВЦПЗ 11.11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

2. Надати дозвіл управлінню земельних ресурсів Миколаївської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для продажу на земельних торгах:

2.4. На земельну ділянку площею 934 кв.м. по АДРЕСА_4, код КВЦПЗ 11.11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Пункти 1, 2 погоджено постійною комісією міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 30.03.2015, протокол № 146 (арк. 16).

Предметом спору у даній справі є вимога про скасування п. 1.4, п. 2.4 вищевказаного рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року № 47/31.

При вирішенні спору судом також враховано наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції від 05.04.2015 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України (в редакції від 05.04.2015 року) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України (в редакції від 05.04.2015 року) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України (в редакції від 05.04.2016 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічне положення передбачено ст. 377 ЦК України.

З виникненням права власності на будівлю чи споруду до її власника переходить право власності чи право користування на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому будівля чи споруда (ст. 120 ЗК України). На земельну ділянку, що перевищує визначені ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України розміри, право власності чи право користування виникає на загальних підставах. При цьому виникнення права власності на об'єкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладення угоди щодо земельної ділянки. Обов'язковою умовою передачі у власність таких земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про таку передачу.

В спірному випадку позивач ФОП ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі загальною прощею 11, 5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Пунктом 1 рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року № 47/36 позивачу ФОП ОСОБА_2 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 230 кв.м., за рахунок земель комунальної власності, з метою передачі в оренду для обслуговування нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 (арк. 15).

Таким чином, оформлення права користування (оренди) на земельну ділянку, що перевищує визначені ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України розміри (в даному випадку на суміжну земельну ділянку площею 934 кв. м.), повинно здійснюватись за загальних підставах (ст. 116, 122, 123, 124, 134 ЗК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 ЗК України (в редакції від 05.04.2015 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України (в редакції від 05.04.2015 року) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2, 3 ст. 134 ЗК України (в редакції від 05.04.2015 року) визначено вичерпний перелік підстав, за яких не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них.

Таким чином, необхідною умовою передачі в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, є проведення земельних торгів. Недотримання цієї процедури є порушенням органом місцевого самоврядування законодавства під час укладення договору оренди землі (ст. 124, ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України). Суду не подано жодного доказу, який би підтверджував, що земельна ділянка, яка виставлена на земельні торги оскаржуваним рішенням ради, підпадає під дію ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України. Безпідставними в спірному випадку є посилання позивача на ч. 2 ст. 134 ЗК України, якою, зокрема передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, оскільки на земельній ділянці, право оренди на яку виставлено на торги Миколаївською міською радою, відсутнє будь-яке нерухоме майно.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В спірному випадку, оскаржуване рішення Миколаївської міської ради не порушує права особи (позивача) щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою. Крім того, позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право на участь у земельних торгах.

Щодо посилань позивача на отримання нотаріальної згоди постійного землекористувача на вилучення земельної ділянки з метою оформлення позивачем права оренди, то слід зазначити, що право розпорядження земельною ділянкою має лише власник останньої (Миколаївська міська рада), який може розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її в користування лише після вилучення в попереднього землекористувача (припинення права постійного користування) (ст. 116, 142, 149 ЗК України). Земельне законодавство не надає постійному користувачу земельної ділянки комунальної власності права якимось чином розпоряджатись (виділяти) цю земельну ділянку третім особам.

Посилання позивача на незаконність рішень Миколаївської міської ради про надання в оренду третій особі ФОП ОСОБА_4 земельних ділянок не є предметом спору у даній справі та не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Будь-яких інших підстав для скасування рішення Миколаївської міської ради від 19.05.2015 року № 47/31 позивачем не наведено.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір в розмірі 1 378 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

відмовити в позові.

Судовий збір в розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 26.04.2016 року.

Суддя Е.М. Олейняш