ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016р. Справа № 914/637/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго»
до відповідача:Стрийської житлово-експлуатаційної контори № 4
про:стягнення 129358 грн. 91 коп. (з яких: 91033,71 грн. основний борг; 756,43 грн. пеня; 34187,15 грн. інфляційні; 3381,62 грн. 3% річних)

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Герасименко В.С.

Представники:

Позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 20.02.2016 р. № ю/23)
Відповідача:ОСОБА_2 представник (доручення від 19.04.2016 р. № 143)

09.03.2016 р. на розгляд господарського суду Львівської області за вх. № 668 поступила позовна заява від Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до Стрийської житлово-експлуатаційної контори № 4 про стягнення 145428 грн. 61 коп. (з яких: 91033,71 грн. основний борг; 16826,13 грн. пеня; 34187,15 грн. інфляційні; 3381,62 грн. 3% річних).

Ухвалою суду від 10.03.2016 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 29.03.2016 р.

25.03.2016 р. до суду за вх. № 13055/16 від позивача поступила довідка органів статистики та виписка з ЄДРЮОФОПГФ щодо позивача.

25.03.2016 р. до суду за вх. №12902/16 від представника відповідача надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення на 18 місяців.

Ухвалою суду від 29.03.2016 р. розгляд справи відкладено на 19.04.2016 р.

Позивач вимоги суду виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

08.04.2016 р. до суду за вх. № 2008/16 від позивача поступила заява про зменшення позовних вимог, в якій він зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 756,43 грн.

Представник позивача позов підтримав, просив суд задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 91033,71 грн. основного боргу, 756,43 грн. пені, 34187,15 грн. інфляційних та 3381,62 грн. 3% річних з підстав, наведених у заявах та поясненнях.

Відповідач вимоги суду виконав частково, відзив на позовну заяву не представив, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник відповідача проти позову не заперечив, просив суд розстрочити виконання рішення на 18 місяців.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

01.09.2009 р. між Комунальним підприємством «Стрийтеплоенерго» (Енергопостачальна організація, позивач у справі) та Стрийською житлово-експлуатаційною конторою № 4 (Покупець, відповідач у справі) укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 132 (надалі Договір; оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 1 Договору, за цим договором енергопостачальна організація (позивач) бере на себе зобовязання постачати Покупцеві (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Покупець зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1. Договору, теплова енергія постачається Покупцеві в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води.

Додатком 1 до Договору сторонами погоджено обєкт теплопостачання відповідача приміщення ЖЕК № 4 по вул. Харкова, 6 у м. Стрий та встановлено загальну опалювану площу у розмірі 297,7 м2.

01.11.2014 р. та 17.12.2014 р. сторонами укладено додаткові угоди № 1 та № 2 відповідно, якими, у зв'язку із зміною опалюваних площ та встановлення приладу обліку теплової енергії, внесено зміни до Договору шляхом викладення додатку 1 до Договору в новій редакції.

На виконання умов Договору, за період з лютого 2013 року по лютий 2016 року, позивачем поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 116849,51 грн., що підтверджується відповідними актами виконаних робіт (наданих послуг) та актами звірки розрахунків за вказаний період (копії долучено до матеріалів справи).

Пунктом 6 Договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими чинним законодавством формами (п. 6.1.). Розрахунковий період є календарний місяць (п. 6.2.). Покупець до 25-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує Енергопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії (п. 6.3). Перевірка стану розрахунків за спожиту теплову енергію проводяться щомісячно двохстороннім актом звірки Покупця та Енергопостачальної організації станом на 1 число поточного місяця (п. 6.4.).

Порушуючи умови Договору, відповідач не здійснив повну оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого, станом на 01.02.2016 р., у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 91033,71 грн. Зазначена сума заборгованості підтверджується, зокрема, актом звірки взаємних розрахунків від 02.02.2016 р. (оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи) та не заперечена відповідачем.

За неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання, позивачем, відповідно до п. 7.2.3. Договору та ст. 625 ЦК України, нараховано та заявлено до стягнення 16826,13 грн. пені, 34187,15 грн. інфляційних та 3381,62 грн. 3% річних.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, позивач подав до суду заяву від 05.04.2016 р. вих. № 01/660 (вх. № 2008/16 від 08.04.2016 р.), в якій зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені та просить суд стягнути з відповідача 91033,71 грн. основного боргу, 756,43 грн. пені, 34187,15 грн. інфляційних та 3381,62 грн. 3% річних.

У суду відсутні підстави вважати, що зменшення позивачем розміру позовних вимог суперечить законодавству чи порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, тому суд приймає зменшення позовних вимог та вирішує спір з урахуванням нової ціни позову.

Станом на час розгляду справи, відповідач проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.09.2009 р. № 132 передбачено забезпечення виконання зобовязань відповідача по здійсненню розрахунків за теплову енергію у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (п. 7.2.3. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки пені, інфляційних та 3% річних, суд зазначає, що такі розрахунки є правильними, а отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 56,43 грн. пені, 34187,15 грн. інфляційних та 3381,62 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На час розгляду справи, відповідач проти позову не заперечив, доказів сплати заборгованості не представив.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до Стрийської житлово-експлуатаційної контори № 4 про стягнення 129358 грн. 91 коп. (з яких: 91033,71 грн. основний борг; 756,43 грн. пеня; 34187,15 грн. інфляційні; 3381,62 грн. 3% річних) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

У даному випадку, ціна позову, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, становить 129358 грн. 91 коп. Отже, підлягає до сплати судовий збір у розмірі 1940 грн. 38 коп.

Судовий збір у розмірі 1940 грн. 38 коп., відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача оскільки спір виник з його вини.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2181 грн. 43 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 29.02.2016 р. № 162.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

У зв'язку з тим, що позивачем не подано клопотання про повернення судового збору у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог, у суду відсутні підстави повернути позивачу судовий збір в розмірі переплаченої суми.

Відповідач просив суд розстрочити виконання рішення на 18 місяці. Зазначене клопотання обґрунтоване важким фінансовим становищем, повязаним із збитковістю та економічною нерентабельністю затвердженого тарифу та несвоєчасністю розрахунків населення за послуги з утримання будинків та прибудинкової території. На підтвердження вказаного, відповідачем долучено до матеріалів справи копії клопотань до міської ради щодо затвердження скоригованих тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, а також копію фінансового звіту відповідача станом на 31.12.2015 р.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, суд вважає за доцільне частково задоволити клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення та розстрочити виконання рішення на дев'ять місяців із сплатою заборгованості рівними частинами.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 3, 11, 202, 204, 526, 530, 546, 549, 625, 626, 627, 629 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 193, 230 ГК України, ст. ст. 43, 45, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 81, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до Стрийської житлово-експлуатаційної контори № 4 про стягнення 129358 грн. 91 коп. (з яких: 91033,71 грн. основний борг; 756,43 грн. пеня; 34187,15 грн. інфляційні; 3381,62 грн. 3% річних) задоволити повністю.

2. Стягнути з Стрийської житлово-експлуатаційної контори № 4 (вул. Харкова, 6, м.Стрий, Львівська область, 82400; ідентифікаційний код 02128247) на користь Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» (вул. Новаківського, 9, м.Стрий, Львівська область, 82400; ідентифікаційний код 05432684) 129358 грн. 91 коп. (з яких: 91033,71 грн. основний борг; 756,43 грн. пеня; 34187,15 грн. інфляційні; 3381,62 грн. 3% річних) та 1940 грн. 38 коп. судового збору з розстрочкою виконання рішення на дев'ять місяців зі сплатою заборгованості рівними частинами: до 20.05.2016 р. 14588 грн. 81 коп.; до 20.06.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.07.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.08.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.09.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.10.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.11.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.12.2016 р. - 14588 грн. 81 коп.; до 20.01.2017 р. - 14588 грн. 81 коп.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 квітня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Цікало А.І.