КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 910/28635/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивача Шелефост Т.М. - дов. від 27.10.15 №51;

відповідача-1 Шевченко В.Г. - дов. від 21.03.16 №03/2/632;

відповідача-2 не з'явився, про дату, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

позивача Компанія з обмеженою відповідальністю

"Екстрар Холдінг Лімітед", Кіпр

на Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.16

у справі № 910/28635/15 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Компанія з обмеженою відповідальністю

"Екстрар Холдінг Лімітед", Кіпр

до відповідачів 1. ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

2. ПП "Петрос-Сервіс"

про визнання недійсним Договору про внесення змін №8

до Кредитного договору №66-2013 від 31.05.15.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Компанія з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача-1 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідача-2 ПП "Петрос-Сервіс" про визнання недійсним Договору про внесення змін № 8 від 04.102013 до Кредитного договору №66-2013 від 31.05.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 № 910/28635/15 у задоволенні позову відмовлено, як заявленого необґрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 № 910/28635/15 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким позов задовольнити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2016 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.

За Розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 04.02.2016, у зв'язку з перебуванням постійного члена колегії суддів Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду даної справи було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Корсакова Г.В., Яковлєв М.Л..

Ухвалою КАГС від 05.02.2016 №910/28635/15 було порушено апеляційне провадження за скаргою позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Корсакової Г.В., Яковлєва М.Л.) та призначено судове засідання на 17.03.2016.

Відповідач-1 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" за Відзивом на апеляційну скаргу від 17.03.2016, просив колегію суддів залишити скаргу позивача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 № 910/28635/15 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідач-2 ПП "Петрос-Сервіс" не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надав колегії суддів письмовий відзив на скаргу позивача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

17.03.2016 у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у відпустці, було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, за наслідком якої було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Власов Ю.Л., Яковлєв М.Л..

Ухвалою КАГС від 17.03.2016 №910/28635/15 апеляційну скаргу позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Власова Ю.Л., Яковлєва М.Л. та призначено судове засідання на 21.04.2016.

За Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.04.2016, у зв'язку з участю судді Власова Ю.Л. у підготовці для підтримання кваліфікації, який входить до складу колегії судді і не є суддею-доповідачем по справі, було здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів, за наслідком якої сформовано склад колегії: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Рудченко С.Г., Яковлєв М.Л..

Ухвалою КАГС від 21.04.2016 №910/28635/15 апеляційну скаргу позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" було прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л..

У зв'язку зі зміною складу колегії суддів розгляд даної справи було розпочато заново. Сторонам було роз'яснено право відводу відповідно до ст. 20 ГПК України, їх права та обов'язки згідно ст. 22 ГПК України. (Зафіксовано Протоколом судового засідання від 21.04.2016)

У судове засідання від 21.04.2016 представник відповідач-2 ПП "Петрос-Сервіс" не з'явився, про дату, час і місце був повідомлений належним чином. Про його належне повідомлення свідчить рекомендоване зворотне поштове повідомлення від 04.04.2016 за № 09-33/13016/16 (а/с 161).

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

В судовому засіданні від 21.04.2016 було розпочато апеляційний перегляд даної справи з врахуванням того, що присутні представники позивача та відповідача-1 не заперечували про розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача-2.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача Компанія з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.10.2013 між відповідачем-2 ПП "Петрос - Сервіс" (Новий позичальник), ТОВ "Дилер Маркет" (позичальник) та відповідачем-1 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (Кредитор) було укладено Договір про внесення змін № 8 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013.

На підставі вказаного Договору було здійснено заміну сторони - Позичальника в Договорі, в зв'язку з чим до Нового позичальника (ПП "Петрос - Сервіс") від Позичальника (ТОВ "Дилер Маркет") перейшли зобов'язання щодо сплати на користь Кредитора (ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк") Крудиту, а також зобов'язання сплачувати проценти за користуванням Кредитом, комісії, пеню, штрафи та інші платежі передбачені Договором, виконуючи всі інші обов'язки покладені на Позичальника згідно з умовами Кредитного Договору. (п. 1, 2 Договору про внесення змін)

Обґрунтовуючи позов, Компанією з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" зазначено, що Договір про внесення змін № 8 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013 є недійсним, оскільки він був укладений всупереч інтересам власника ПП "Петрос - Сервіс", а саме позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед". Серед іншого, Компанією зазначено, що 27.12.2012 власником підприємства було затверджено План фінансово - господарської діяльності відповідача - 2 на 2013 рік, за яким не було заплановано укладення названого Договору про внесення змін до Кредитного договору. Крім того, директор підприємства Бондаренко А.В. не звертався до позивача і не отримував погодження власника підприємства на укладання оспорюваного правочину. За наведених підстав, позивач просив суд першої інстанції визнати недійсним Договір про внесення змін № 8 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013.

Місцевий господарський суд, дослідивши матеріали даної справи, дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони при укладенні спірного Договору про внесення змін № 8 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013 були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов Договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши Договір, а тому всі умови спірного Договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Поряд з цим, місцевим господарським судом, розглянуті та відхилені доводи позивача щодо відсутності згоди Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" на укладання оспорюваного правочину, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний Договір про внесення змін від імені Позичальника -ПП "Петрос - Сервіс" було укладено його Директором Бондаренко Андрієм Володимировичем, який діяв на підставі Статуту, з одного боку та від імені Кредитора -ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Заступником голови правління Яцютою Андрієм Валерійовичем, який діяв на підставі Статуту, з іншого боку.

Відповідно до положень ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту норми частини першої статті 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 1.2 Статуту ПП "Петрос - Сервіс", який діяв на час укладення спірного правочину, власником підприємства є громадянин України ОСОБА_9.

За таких підстав, місцевим господарським судом не прийнято до уваги доводи позивача про те, що оспорюваний Договір про внесення змін № 8 від 04.102013 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013 був укладений без згоди власника - Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед", оскільки на час укладення спірного правочину, останній не був власником відповідача - 2.

Відповідно до п. 5.1 Статуту управління підприємством здійснюється власником, який є вищим органом управління, директором підприємства.

Згідно з п. 5.6 Статуту директор здійснює наступні функції по управлінню підприємством, зокрема, укладає та підписує від імені підприємства господарські та інші договори, виступає розпорядником його коштів та майна, видає довіреності на право вчинення дій на представництво від імені підприємства.

З огляду на наведене, за висновком суду першої інстанції, директор ПП "Петрос - Сервіс" при укладенні спірного Договору про внесення змін № 8 від 04.102013 мав повноваження на укладання Договору, що визначені Статутом ПП "Петрос - Сервіс", в межах наданих йому функцій без згоди власника.

У п. 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу, що статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (п. 5 Постанови Пленуму ВСУ).

Втім, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Вирішуючи поданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не є стороною оспорюваного Договору про внесення змін № 8 від 04.102013 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013, який укладено між відповідачем-2 ПП "Петрос - Сервіс" та відповідачем-1 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", про що також зазначав позивач в своїх письмових поясненнях.

Місцевим господарським судом зазначено, що при зверненні з вказаним позовом Компанія з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" не довела суду належними засобами доказування, які саме його права та законні інтереси було порушено внаслідок укладення спірного договору.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем не доведено належними засобами доказування, що оспорюваний ним Договір про внесення змін № 8 від 04.102013 до Кредитного договору суперечить закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, або, що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочин не було вчинено у формі, встановленій законом, чи що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, місцевий господарський суд, приймаючи до уваги положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" про визнання недійсним Договору про внесення змін № 8 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013, укладеного між відповідачем-1 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та відповідачем-2 ПП "Петрос - Сервіс".

Позивач Компанія з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" у доводах апеляційного оскарження наголосив на тому, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи підстави для скасування прийнятого рішення, позивач зазначає, що Договір про внесення змін № 8 до Кредитного договору № 66-2013 від 31.05.2013 є недійсним, оскільки він був укладений всупереч інтересам власника ПП "Петрос - Сервіс", а саме позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед". Скаржник наголошує, що 27.12.2012 власником підприємства було затверджено План фінансово - господарської діяльності відповідача - 2 на 2013 рік, за яким не було заплановано укладення названого Договору про внесення змін до Кредитного договору. Крім того, позивач стверджує, що у директора підприємства Бондаренка А.В. відсутні повноваження на укладення спірного Договору про внесення змін та наголошує, що директор не звертався до позивача і не отримував погодження власника підприємства на укладання оспорюваного правочину.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити, що наведені доводи апеляційного оскарження позивача базуються на тих же доказах та поясненнях, що надавалися у суді першої інстанції, яким вже надана належна правова оцінка за оскарженим Рішенням.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Обсяг обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (див. рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії", заява № 30544/96). Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції, порушується, лише якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України", заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України", заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Компанії з обмеженою відповідальністю "Екстрар Холдінг Лімітед" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від від 20.01.2016 № 910/28635/15 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 № 910/28635/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 № 910/28635/15 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/28635/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді С.Г. Рудченко

М.Л. Яковлєв