КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ 925/724/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Шипка В.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від ПАТ „Укрексімбанк": Небилиця Р.В. - довіреність № 010-01/3192 від 19.05.2014.

Інші учасники провадження у справі в судове зсідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016

у справі № 925/724/14 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Транспортна компанія

„Дортранс "

до Приватного підприємства „ПФ „Макс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_3 від 15.02.2016 року про визнання його кредитором боржника першої черги у відповідності до ч. 3 ст. 20 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на суму 339 881,78 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду ФОП ОСОБА_3 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року повністю та прийняти нове рішення, яким вищевказану заяву ФОП ОСОБА_3 від 15.02.2016 року задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану апеляційну скаргу у справі № 925/724/14 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Гарник Л.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 05.04.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У відзивах на апеляційну скаргу представник ПАТ „Укрексімбанк" та ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Севрюков І.О. просять суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року - без змін.

В судовому засіданні 05.04.2016 року суддею Верховцем А.А. заявлено самовідвід у справі № 925/724/14, який мотивовано тим, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2014 року у даній справі, прийняту за його участю, було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2014 року, а відтак він не може брати участі в розгляді даної справи і підлягає відводу (самовідводу).

Ухвалою суду від 05.04.2016 року задоволено заяву судді Верховця А.А. про самовідвід у справі № 925/724/14.

Протоколом автоматизованої зміни складу суду від 06.04.2016 року для розгляду справи № 925/724/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Гарник Л.Л., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 року вищевказаною колегію суддів апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 19.04.2016 року.

Представник ПАТ „Укрексімбанк" в судовому засіданні 19.04.2016 року проти вимог ФОП ОСОБА_3, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року - без змін.

Скаржник та представники інших учасників провадження в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

19.04.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника ПАТ „Укрексімбанк", колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 слід відмовити, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.05.2014 року за заявою ТОВ „ТК „Дортранс" порушено провадження у справі про банкрутство ПП „ПФ „Макс"; визначено розмір вимог ініціюючого кредитора у розмірі 6 090,00 грн. - судовий збір (1 черга) та 419 681,64 грн. - основний борг (4 черга); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Севрюкова І.О., вирішено іншу процедурні питання.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 затверджено перелік конкурсних кредиторів у складі: ТОВ „ТК „Дортранс"; Смілянська ОДПІ; ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" в місті Черкасах.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 07.04.2015 року боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Севрюкова І.О.

15.02.2016 року до суду першої інстанції надійшла заява ФОП ОСОБА_3 про визнання його кредитором боржника на суму 339 881,78 грн., які підлягають погашенню в першу чергу в процедурі банкрутства на підставі ст.20 Закону про банкрутство, яка мотивована тим, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.06.2015 року задоволено заяву ліквідатора банкрута та визнано недійсним договір від 15.01.2014 року № 2 про відступлення приватним підприємством „ПФ „Макс" права вимоги фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 на суму 339 881,78 грн. за договором від 18.07.2012 року № 42/1 про надання транспортних послуг, укладеного між ПП „ПФ „Макс" та ТОВ „Дор-Строй".

За наслідками розгляду поданої заяви ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у її задоволенні відмовлено.

Переглядаючи законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону про банкрутство кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Згідно із п. 16 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року №01-06/606-2013 „Про Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VІ" правові наслідки спростування майнових дій та визнання недійсними правочинів (договорів) є однаковими і стосуються включення чи повернення майна боржника до ліквідаційної маси. У зв'язку з цим визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника у відповідних випадках не тягне за собою припинення правовідносин, що склалися, тому кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору - погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Як підтверджується матеріалами справи, 15.01.2014 року ПП „ПФ „Макс" (як первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_3 (як новий кредитор) уклали Договір № 2 про відступлення права вимоги за Договором від 18.07.2012 року № 42/1 про надання транспортних послуг, укладеним між ПП „ПФ „Макс" та ТОВ „Дор-Строй", згідно з яким новий кредитор набув право вимоги на суму 339 881 грн. 78 коп.

Водночас, ухвалою суду від 04.06.2015 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2015 року зазначений договір визнано недійсним, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання його кредитором боржника на підставі ст.20 Закону про банкрутство.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на факт сплати ОСОБА_3 коштів у сумі 339 881,78 грн. боржнику згідно з договором від 15.01.2014 № 2, на підтвердження чого суду надано додаткову угоду № 1 від 16.01.2014 року до останнього, відповідно до якої сторони домовились, що за відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору винагороду у розмірі 338 881,78 грн. у строк до 31.01.2015 року та копії квитанцій до прибуткового касового ордера на загальну суму 338 881,78 грн.

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, судове рішення про визнання недійсним договору від 15.01.2014 року № 2 про відступлення права вимоги прийнято з тих підстав, що вчинення боржником правочину відступлення права вимоги, за яким останнім передано свої права іншій особі (здійснено відчуження майна), було здійснено боржником безоплатно. Отже, ухвалою суду від 04.06.2015 року встановлено факт несплати ОСОБА_3 коштів у сумі 339 881,78 грн. та, відповідно, відсутності боргу боржника перед фізичною ФОП ОСОБА_3

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки рішенням в даній справі під час розгляду заяви ліквідатора банкрута від 12.05.2015 року № 11159/15 встановлено факт несплати ОСОБА_3 відповідно до умов договору коштів у сумі 339 881,78 грн. у зв'язку з відсутністю доказів зворотнього, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність на даний час підстав для задоволення заяви ФОП ОСОБА_3 про визнання його кредитором боржника.

В той же час колегія суддів зазначає, що додаткова угода № 1 від 16.01.2014 року до договору від 15.01.2014 року № 2 та копії квитанцій до прибуткового касового ордера на підтвердження сплати винагороди первісному кредитору у розмірі 339 881,78 грн. не були предметом дослідження під час розгляду заяви ліквідатора банкрута від 12.05.2015 року № 11159/15 про визнання недійсним договору від 15.01.2014 року № 2 про відступлення ПП „ПФ „Макс" права вимоги ФОП ОСОБА_3, а відтак судом першої інстанції правомірно наголошено на абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 „Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", відповідно до якого фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, за своєю юридичною суттю є нововиявленими обставинами.

Таким чином, спростування заявником факту несплати коштів, на якому ґрунтується ухвала суду від 04.06.2015 року, має здійснюватись лише шляхом скасування цієї ухвали або у апеляційному і касаційному порядку або у ході її перегляду за нововиявленими обставинами.

Доводи скаржника в обґрунтування апеляційної скарги про неможливість подачі вказаних доказів суду першої інстанції під час розгляду заяви ліквідатора колегією суддів до уваги не беруться, оскільки були предметом дослідження судами апеляційної та касаційної інстанцій, які у своїх постановах дійшли висновку про відсутність порушень з боку місцевого господарського суду норм процесуального права, зокрема у зв'язку з розглядом справи за відсутності ФОП ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 10.03.2016 року у справі № 925/724/14 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 925/724/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 25.04.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Л.Л. Гарник

В.В. Шипко