ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016р. Справа№ 914/606/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м.Львів

до відповідача: Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, м.Моршин Львівська область

про стягнення 20851,50грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Львівобленерго», м.Львів до Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради, м.Моршин Львівської області про стягнення 20851,50грн., з яких 16472,02грн. пені, 965,54грн. 3% річних, 3413,94грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 04.03.2016р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 21.03.16р. Ухвалою суду від 21.03.2016р. розгляд справи відкладено на 20.04.2016р. у звязку з неявкою відповідача та беручи до уваги подане ним клопотання.

Представнику позивача розяснено його права, згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2016р. позов підтримав повністю з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в вересні 2007 року між позивачем та відповідачем ПЖКГ укладено договір про постачання електричної енергії, на виконання умов якого позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу у визначеному обсязі. Внаслідок несвоєчасного виконання контрагентом зобовязань за договором в частині оплати за спожиту протягом травня грудня 2015 року електроенергію, ПАТ «Львівобленерго» нараховано йому 16472,02грн. пені, 965,54грн. 3% річних та 3413,94грн. індексу інфляції, із позовом про стягнення яких позивач і звернувся до суду. Просив позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судовому засіданні 20.04.2016р. повторно не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, вимог ухвал суду не виконав, проте, на адресу суду надійшло клопотання ПЖКГ (вх.№16916/16 від 18.04.2016р.), в якому відповідач просить суд проводити розгляд даної справи без участі його повноважного представника та прийняти законне рішення. Вказане клопотання прийнято судом.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго»; позивач по справі, постачальник за договором) та Підприємтсвом житлово-комунального господарства Моршинської міської ради (відповідач по справі, споживач за договором) укладено договір про постачання електричної енергії №90541 від 18.09.2007р., на виконання умов якого позивач продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.1).

Відповідно до умов договору, споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п.2.3.3), а також здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно із додатком №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (п.2.3.4).

Так, додатком №2 від 09.02.2011р. до договору №90541 від 18.09.2007р. встановлено, що розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії (п.2). Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках передбачених ПКЕЕ. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період (п.4). Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 8 операційних днів з дня отримання рахунку (п.6).

Як вбачається з матеріалів справи протягом 2015 року позивачем виставлено наступні рахунки на оплату за активну енергію: №300505/49763-1 за травень 2015 року на суму 167826,18грн., який отримано відповідачем 15.05.2015р. та повністю оплачений 11.06.2015р.; №300506/51867-1 за червень 2015 року на суму 126502,15грн., який отримано відповідачем 15.06.2015р. та повністю оплачений 13.07.2015р.; №300507/53874-1 за липень 2015 року на суму 167061,10грн., який отримано відповідачем 15.07.2015р. та повністю оплачений 10.08.2015р.; №300508/56280-1 за серпень 2015 року на суму 209332,04грн., який отримано відповідачем 18.08.2015р. та повністю оплачений 11.09.2015р.; №300509/58773-1 за вересень 2015 року на суму 169103,15грн., який отримано відповідачем 15.09.2015р. та повністю оплачений 09.10.2015р.; №300510/61311-1 за жовтень 2015 року на суму 167568,75грн., який отримано відповідачем 15.10.2015р. та повністю оплачений 25.11.2015р.; №300511/63251-1 за листопад 2015 року на суму 173581,87грн., який отримано відповідачем 16.11.2015р. та повністю оплачений 04.12.2015р.; №300512/65276-1 за грудень 2015 року на суму 178448,16грн., який отримано відповідачем 15.12.2015р. та повністю оплачений 29.12.2015р. Зазначені обставини відповідачем не спростовано.

Окрім цього, у п.17 додатку №7а від 18.09.2007р. до договору №90541 від 18.09.2007р. визначено, що електропередавальна організація за підсумками розрахункового періоду надсилає споживачу розрахункові документи на оплату за перетікання реактивної електроенергії. Кошти оплати за перетікання реактивної енергії електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок електропередавальної організації протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів.

Так, протягом 2015 року позивачем виставлено наступні рахунки на оплату за реактивну енергію: №300305/49764-2 за травень 2015 року на суму 6349,48грн., який отримано відповідачем 15.05.2015р. та повністю оплачений 10.06.2015р.; №300306/51868-2 за червень 2015 року на суму 4001,76грн., який отримано відповідачем 15.06.2015р. та повністю оплачений 16.07.2015р.; №300307/53875-2 за липень 2015 року на суму 4495,51грн., який отримано відповідачем 15.07.2015р. та повністю оплачений 22.07.2015р.; №300308/56149-2 за серпень 2015 року на суму 6947,59грн., який отримано відповідачем 17.08.2015р. та повністю оплачений 31.08.2015р.; №300309/58774-2 за вересень 2015 року на суму 5480,72грн., який отримано відповідачем 15.09.2015р. та повністю оплачений 07.10.2015р.; №300310/61312-2 за жовтень 2015 року на суму 3971,38грн., який отримано відповідачем 15.10.2015р. та повністю оплачений 02.11.2015р.; №300311/63252-2 за листопад 2015 року на суму 3074,57грн., який отримано відповідачем 16.11.2015р. та повністю оплачений 03.12.2015р.; №300312/65277-2 за грудень 2015 року на суму 3346,94грн., який отримано відповідачем 15.12.2015р. та повністю оплачений 28.12.2015р. Зазначені обставини відповідачем не спростовано.

У п.7 додатку №2 від 31.01.2011р. до договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Неналежне виконання ПЖКГ взятих на себе за договором зобовязань в частині своєчасної оплати зумовило звернення ПАТ «Львівобленерго» до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача 16472,02грн. пені, 965,54грн. 3% річних та 3413,94грн. індексу інфляції.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Постачання електричної енергії, як визначено у ст.1 Закону України «Про електроенергетику» це господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як визначено п.4.2.1 договору, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу на розяснення, надані Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №14 від 17.12.2013р. Так, сплата трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті (п.п. 3.1, 4.1).

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1). Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2).

Проаналізувавши долучені ПАТ «Львівобленерго» розрахунки позовних вимог та провівши відповідні перерахунки, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 16472,02грн. пені, 965,54грн. 3% річних та 3413,94грн. індексу інфляції підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради (Львівська область, м.Моршин, вул.Привокзальна, буд.47; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (м.Львів, вул.Козельницька, буд.3; ) 16472,02грн. пені, 965,54грн. 3% річних, 3413,94грн. індексу інфляції та 1378,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 25.04.2016р.

Суддя Щигельська О.І.