ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа № 925/1601/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача-1 не зявились, відповідача-2 ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Черкаської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Будлайн груп» (далі відповідач-1), публічного акціонерного товариства «Банк «Богуслав» (далі відповідач-2) про стягнення 235385 грн. 46 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Черкаська міська рада звернувся в господарський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Будлайн груп» (далі відповідач-1) про стягнення, на підставі договору оренди землі від 09.11.2007 року, зареєстрованого в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 05.12.2007 року за № 58, 205964 грн. 09 коп. боргу з орендної плати за землю за період користування з 01.09.2012 по 31.07.2015 року, 29421 грн. 37 коп. пені та відшкодування понесених судових витрат.

Позов вмотивовано тим, що відповідачу-1 нараховано до оплати 501725,77 грн. орендної плати за період користування з 05.12.2007 року (дати державної реєстрації договору) по 31.07.2015 року згідно з п. 9 договору оренди землі від 09.11.2007 року та 22077,08 грн. неотриманого прибутку за період користування з 05.07.2007 року по 04.12.2007 року згідно з п.п. «і» п. 31 договору, а разом 523802,85 грн. Відповідач-1 до вересня 2012 року договірні зобовязання виконував належним чином, сплатив позивачу 317838,76 грн. орендної плати. З вересня 2012 року припинив сплачувати орендну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 205964 грн. 09 коп. з орендної плати за землю на яку позивачем нараховано 29421 грн. 37 коп. пені за 6 місяців прострочення.

Ухвалою суду від 12.11.2015 року відмовлено в задоволенні клопотань відповідача-1 про передачу справи за підсудністю до іншого суду та про заміну відповідача, за своєю ініціативою залучено до участі у справі відповідача-2 - публічне акціонерне товариство «Банк «Богуслав» (а.с. 22, 45-46, 65-66).

10.11.2015 року відповідач-1 подав письмовий відзив на позов та 13.01.2016 року клопотання про долучення документів до матеріалів справи з додатковими письмовими поясненнями (а.с. 54-56, 173). За їх змістом відповідач-1 позов не визнав і просив суд в його задоволенні до нього позивачу відмовити з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог, а саме 09.08.2012 року зареєстроване право приватної власності за відповідачем-2 на нежитлові будівлі, що раніше належали відповідачу-1, розташовані на земельній ділянці, яка є обєктом оренди по договору оренди землі від 09.11.2007 року, укладеному позивачем з відповідачем-1. До цієї дати включно відповідач-1 сплатив орендну плату за землю, а з цієї дати договір оренди землі від 09.11.2007 року, в силу положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», припинив свою дію, відповідно, припинились право відповідача-1 користування землею і обовязок сплачувати орендну плату за користування цією землею, право користування землею і обовязок сплачувати орендну плату за користування цією землею виникли у відповідача-2.

15.12.2015 року відповідач-2 також подав письмовий відзив на позов (а.с. 80-84), в якому заперечував проти позовних вимог до нього з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог, а саме 09.08.2012 року було зареєстроване право приватної власності за відповідачем-2 на нежитлові будівлі, що раніше належали відповідачу-1. Нежитлові будівлі, що перейшли у власність відповідача-2, знаходяться на земельній ділянці, яка передана позивачем у користування відповідачу-1 по договору оренди землі від 09.11.2007 року. Відповідач-1 про зміну власника нежитлових будівель орендодавця не повідомив, земельну ділянку орендодавцю не повернув, з письмовою вимогою про переоформлення договору оренди землі до відповідача-2 не звернувся, на вимогу відповідача-2 нотаріально посвідчену відмову від права користування земельною ділянкою, необхідну відповідачу-2 для оформлення права користування землею з позивачем, не надав. 20.11.2014 року відповідачем-2 на підставі договору купівлі-продажу здійснено відчуження нежитлових будівель третій особі. За період користування землею з 09.08.2012 по 20.11.2014 року відповідач-2 сплачував земельний податок за землю та вчиняв дії щодо оформлення права користування землею з позивачем, проте договір оренди землі не був укладений не з його вини.

У судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю до відповідача-1, представник відповідача-2 позов не визнала і просила суд в його задоволенні до відповідача-2 відмовити повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Відповідач-1 явку свого представника в засідання суду повторно, безпідставно не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Неявка у судове засідання представника відповідача-1 не перешкоджає вирішенню спору по суті, тому, відповідно до ст. 75 ГПК України, суд розглянув справу без участі представників відповідача-1 за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача-2, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

Рішенням другої сесії від 05.07.2007 року № 2-833 Черкаська міська рада надала товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Будлайн груп» земельну ділянку площею 2778 кв. м. по вул. Хоменка, 7 в оренду на 49 років під нежитлові будівлі (склад та адмінбудівля).

09.11.2007 року позивачем - Черкаською міською радою, як орендодавцем, та відповідачем-1 - товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Будлайн груп», як орендарем, укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець, на підставі рішення Черкаської міської ради від 05.07.2007 року № 2-833, передав, а орендар прийняв у строкове платне користування на умовах оренди строком на 49 років земельну ділянку площею 2778 кв. м. по вул. Хоменка, 7 під нежитлові будівлі (склад та адмінбудівля). За функціональним використанням земельна ділянка відноситься до категорії земель комерційного використання. Сторонами договору погоджено усі істотні умови договору, зокрема, строк дії договору, орендну плату, умови повернення земельної ділянки, інші права та обовязки сторін, зміну умов договору і припинення його дії, відповідальність за невиконання або неналежне виконання договору тощо.

Підпунктом «г» пункта 31 договору сторони договору домовились, що у разі відчуження будівель та споруд (або їх часток), розташованих на земельній ділянці, наданій в оренду, орендар зобовязаний повідомити про це орендодавця в 10-и денний термін з дня відчуження, а також повідомити нового власника про необхідність оформлення правових документів на землю. До державної реєстрації прав третіх осіб на користування земельною ділянкою орендна плата вноситься орендарем у повному обсязі з урахуванням фактичного цільового використання земельної ділянки новим власником майна.

Пунктом 37 договору його сторони погодили умови припинення дії договору, серед яких можливість припинення договору також в інших, не визначених цим пунктом, випадках, передбачених законом.

Договір зареєстрований в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 05.12.2007 року за № 58.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 17.09.2015 року № 1441/18-08, складеного Департаментом фінансової політки Черкаської міської ради (а.с. 15), загальна заборгованість відповідача-1 по договору становить 235385 грн. 46 коп. і складається з боргу з орендної плати за землю у сумі 205964 грн. 09 коп. та 29421 грн. 37 коп. пені. Спірна заборгованість виникла з вересня 2012 року, по серпень 2012 року включно заборгованість, у тому числі і по відшкодуванню неотриманого прибутку, була відсутня, навпаки мала місце переплата.

Із витягу про державну реєстрацію прав № 35118696 від 09.08.2012 року (а.с. 103) і інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 51486552 від 09.01.2016 року (а.с. 174-175) вбачається, що 09.08.2012 року комунальним підприємством «Черкаське ООБТІ» на підставі договору іпотеки від 04.06.2008 року, укладеного між відповідачами-1 і 2, посвідченого приватним нотаріусом і зареєстрованого в реєстрі за № 4696, та договорів №№ 1-4 про внесення змін до нього зареєстровано право власності публічного акціонерного товариства «Банк «Богуслав» на нежитлові будівлі складу і адмінбудівлі, розташовані за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Хоменка, 7.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 року у справі № 2а/2370/3385/2012 повністю відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Будлайн груп» в задоволенні адміністративного позову до комунального підприємства «Черкаське ООБТІ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства «Банк «Богуслав» про визнання протиправним і скасування рішення відповідача (КП «Черкаське ООБТІ») від 09.08.2012 року про державну реєстрацію прав, анулювання запису та зобовязання вчинити певні дії (а.с. 47-53).

Відповідно до договору купівлі-продажу і акту приймання-передачі від 20.11.2014 року, публічне акціонерне товариство «Банк «Богуслав», як продавець, продав і передав у власність приватному підприємству «Новий вєк», як покупцю, нежитлові будівлі, що складаються із складу і адмінбудівлі, розташовані за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Хоменка, 7. Належність продавцю відчужуваних нежитлових будівель підтверджено, зокрема, витягом про державну реєстрацію прав № 35118696 від 09.08.2012 року (а.с. 132-133, 134).

Із поданих відповідачем-2 податкових декларацій (а.с. 104-123), платіжних доручень і виписок з особового банківського рахунку (а.с. 124-131), акту № 28627-20 від 07.12.2015 року ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області (а.с. 162) вбачається, що починаючи з 09.08.2012 року і по грудень 2014 року включно відповідач-2 сплачував земельний продаток до місцевого бюджету за земельні ділянки, в тому числі і розташовану по вул. Хоменка, 7 в м. Черкаси, його заборгованість зі сплати земельного податку відсутня.

Вимоги відповідача-2 до відповідача-1 про видачу податкової накладної щодо відчуження нежитлових будівель (а.с. 135-136) і про надання нотаріально посвідченої заяви про відмову від права користування земельною ділянкою (а.с. 138-139) останнім отримані, але не виконані. Відсутність нотаріально посвідченої письмової згоди відповідача-1 на вилучення земельної ділянки унеможливлює оформлення права користування цією земельною ділянкою відповідача-2.

Обставини, встановлені із вищенаведених письмових доказів, визнані представниками сторін.

Таким чином, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про стягнення заборгованості з орендної плати та пені за прострочення її сплати, яка виникла із договору оренди землі від 09.11.2007 року, зареєстрованого в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 05.12.2007 року за № 58, укладеного позивачем з відповідачем-1.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обовязки, які виникли з цього договору, за правовою природою віднесені до зобовязань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобовязань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Земельного і Податкового кодексів України, Закону України «Про оренду землі», які з урахуванням предмету спору, є спеціальними нормативними актами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Нормами Земельного кодексу України в редакції, що діяла з 08.08.2012 року, було встановлено, що:

громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116);

у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.ч. 1, 2 ст. 120);

надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (абз. 1 ч. 1 ст. 123);

передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124);

право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч. 1 ст. 125);

оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126);

підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (п.п. «а», «е» ч. 1 ст. 141).

Нормами Цивільного кодексу України в редакції, що діяла з 03.07.2012 року, було встановлено, що:

до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ч. 1 ст. 377);

відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792).

Нормами Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяла з 08.08.2012 року, було встановлено, що:

відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2);

орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 5);

орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6);

до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда (ч. 3 ст. 7);

договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18);

договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці (абз. 7 ч. 1 ст. 31).

Відповідно до п. 287.1. ст. 287, п.п. 288.1, 288.2. ст. 288 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Відповідно до викладених обставин справи суд вбачає, що договір оренди землі від 09.11.2007 року, зареєстрований в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 05.12.2007 року за № 58, укладений позивачем з відповідачем-1. Обєктом оренди по договору є земельна ділянка площею 2778 кв. м. по вул. Хоменка, 7 в м. Черкаси під нежитлові будівлі (склад та адмінбудівля), яка за функціональним використанням відноситься до категорії земель комерційного використання. У період дії договору 09.08.2012 року відбулось відчуження нежитлових будівель, розташованих на орендованій земельній ділянці від відповідача-1 до відповідача-2 шляхом передачі і реєстрації права власності на них в рахунок виконання зобовязання відповідача-1 перед відповідачем-2 за кредитним договором на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України Про іпотеку і ст. 7 Договору іпотеки, укладеного ними. З моменту укладення договору по 09.08.2012 року відповідач заборгованості перед позивачем по орендній платі за землю не має. Відповідач-2 з 09.08.2012 року по 20.11.2014 року (дату відчуження нежитлових будівель третій особі) сплачував земельний податок.

З аналізу наведених норм законодавства та відповідно до викладених обставин справи слідує, що з 09.08.2012 року припинився договір оренди землі від 09.11.2007 року, право користування земельною ділянкою, яка є обєктом договору, перейшло до відповідача-2. Разом з припиненням договору припинились фактичне користування земельною ділянкою і спорудами, що на ній знаходяться, відповідачем-1, а відповідно, і обовязок здійснювати орендну плату за користування землею. З урахуванням відсутності заборгованості по орендній платі у відповідача-1 за період дії договору вимогу про сплату спірних сум боргу і пені за визначений позивачем період прострочення суд вважає необґрунтованою і з цих підстав в її задоволенні позивачу відмовляє.

Зазначений висновок не спростовують і посилання представника позивача на умови підпункта «г» пункта 31 договору, оскільки умови договору в цій частині суперечать вищенаведеним нормам земельного законодавства.

За відсутності рішення позивача про надання в оренду земельної ділянки комунальної власності, без укладення і державної реєстрації договору оренди землі в установленому законом порядку не підлягають задоволенню і вимоги позивача до відповідача-2 про сплату орендної плати за період фактичного користування землею.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 35 ГПК України визначено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд надає перевагу запереченням відповідачів-1 і 2, а позов визнає необґрунтованим, безпідставним і в його задоволенні позивачу відмовляє повністю.

На підставі статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 15.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов