донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.04.2016 р. справа №913/1236/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 за довіреністю; ОСОБА_5 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ
на рішення господарського суду Луганської області
від24.02.2016 р.
у справі№ 913/1236/15 (суддя: Вінніков С.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ
про стягнення 4 226 039 грн. 83 коп.
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії ЛОУ АТ "Ощадбанк", позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання" (далі ТОВ "Луганське енергетичне обєднання", відповідач) заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором № У-478-13/569 від 31 липня 2013 р. на приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту електричну енергію в сумі 2 739 891 грн. 23 коп., пені за несвоєчасну сплату комісійної винагороди в сумі 1 850 грн. 59 коп., інфляційних втрат в сумі 1 377 847 грн. 21 коп., 3 % річних в сумі 106 450 грн. 80 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 24.02.2016 р. у справі № 913/1236/15 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача борг зі сплати комісійної винагороди в сумі 2 739 891 грн. 23 коп., пеню в сумі 1 850 грн. 59 коп., інфляційні втрати в сумі 1 377 847 грн. 21 коп., 3 % річних в сумі 106 423 грн. 85 коп., а також судовий збір в сумі 63 390 грн. 19 коп.

У частині задоволення позову рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 24.02.2016 р., ТОВ "Луганське енергетичне обєднання" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано встановлено факт надання позивачем послуг з приймання платежів від населення відповідачу та факт невиконання відповідачем зобовязань зі сплати комісійної винагороди за договором, на підставі якого заявлений позов у даній справі.

Скаржник стверджує, що сторони не проводили узгодження та не підписували акти про надані послуги з актами звірки перерахованих платежів за лютий травень 2014 року.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що в платіжних дорученнях: - № 10558 від 28.04.2015 р.; - № 12559 від 29.05.2015 р.; - № 14933 від 25.06.2015 р. виявлено технічну помилку в графі призначення платежу, про що відповідач повідомив позивача листом № 01-34/2/65 від 26.01.2016 р., а відповідач прийняв до виконання дані зазначеного листа, що підтверджується листом № 39-39/230-387 від 22.02.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Луганської області від 24.02.2016 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В ухвалі про повернення апеляційної скарги від 16.03.2016 р. у вступній, описовій та резолютивній частинах допущено описку, датою прийняття оскаржуваного рішення визначено "25 лютого 2016 р."

Частиною 1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

Враховуючи зазначене, описка підлягає виправленню, датою прийняття рішення господарського суду Луганської області слід вважати 24 лютого 2016 р.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 31 липня 2013 р. відповідач, як замовник, і позивач, як виконавець, уклали договір № У-478-13/569 (далі - договір), за умовами якого клієнт доручає, а банк через свої установи, що розташовані на території Луганської області, організує та здійснює приймання платежів від фізичних осіб (населення) за спожиту та не обліковану електроенергію, а також у рахунок погашення заборгованості згідно з договором про реструктуризацію.

Розділом 2 договору встановлені обовязки сторін, зокрема, клієнт зобовязується:

- п.п. 2.1.2. договору: сплачувати банку комісійну винагороду;

- п.п. 2.1.3. договору: для своєчасної перевірки перерахованих сум щоденно забирати у відділеннях банку реєстри прийнятих від фізичних осіб (населення) платежів на паперових носіях за формами, наведеними у додатках 3.1, 3.2, 3.3 до цього договору та приймати реєстри в електронному вигляді за структурою, наведеною у додатку № 3 до цього договору (далі - реєстри), засобами ПЗ "Агент передачі файлів TCPFOSS";

- п.п. 2.1.6. договору: для полегшення процедури приймання платежів щомісячно, до 10 числа місяця, надавати банку інформацію про платників (населення), у вигляді, що забезпечує банку можливість надавати послуги клієнту (включаючи зазначення ідентифікаторів платників) засобами ПЗ "Агент передачі файлів TCPFOSS" у підрозділи, наведені у додатку № 4 до цього договору;

- п.п. 2.1.7. договору: забезпечувати контроль за надходженням коштів та інформувати банк у разі несвоєчасного і неповного їх отримання.

У відповідності до вимог розділу 2 договору банк зобовязується:

- п.п. 2.2.6. договору: щоденно, до 15 години дня, наступного за днем приймання платежів або надходження платіжних документів від установ банку, формувати для подальшої передачі клієнту засобами ПЗ "Агент передачі файлів TCPFOSS", реєстри прийнятих платежів в електронному вигляді, та на паперових носіях. На підтвердження прийнятих платежів від осіб (населення) та перерахованих платежів на поточні рахунки клієнта зі спеціальним режимом використання. При цьому, загальні суми грошей за реєстрами повинні дорівнювати сумам грошей, зазначених у відповідних платіжних дорученнях;

- п.п. 2.2.7. договору: видачу реєстрів прийнятих платежів на паперових носіях здійснювати під розпис уповноваженої на це особи клієнта у журналі (додаток 8);

- п.п. 2.2.9. договору: у терміни, вказані в п. 3.2. договору, надавати клієнту акти звірок.

Згідно з п. 3.1. договору клієнт сплачує банку комісійну винагороду за послуги в розмірі 1,95% від загальної суми прийнятих платежів. Сплата комісійної винагороди здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів банку у наступному порядку:

- авансовий платіж до 25 числа розрахунково місяця в розмірі 80% суми комісійної винагороди за попередній місяць;

- кінцевий розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Клієнт перераховує комісійну винагороду на рахунок № 373910111 в філії Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 304665, код 09304612.

Клієнт не сплачує банку комісійну винагороду у разі приймання банком платежів від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 3.2. договору підставою для розрахунків за договором є акти про надані послуги, складені за формою наведеною у додатку № 7 до договору, які підписуються уповноваженими представниками та скріплюються їх печатками. Акт про надані послуги складається на підставі зведеного акта перерахованих платежів, складеного за формою наведеною у додатку № 6 до договору.

Структурні підрозділи банку до 3 числа місяця, наступного за звітним, направляють підрозділам клієнта акти звірки перерахованих платежів, складених за формою , наведеною у додатку № 5 до договору у трьох примірниках:

- для структурного підрозділу банку;

- для структурного підрозділу клієнта;

- для клієнта.

Підрозділи клієнта зобовязані підписати акти протягом 3 днів з дати їх отримання від структурних підрозділів банку, та передати два примірника підрозділам банку. Банк формує протягом 3 днів акт про надані послуги на підставі зведеного акту звірки перерахованих платежів та направляє клієнту до 9 числа місяця, наступного за розрахунковим. Клієнт зобовязаний підписати акт про надані послуги не пізніше наступного робочого дня після його отримання від банку.

Суми платежів, що надійшли від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, платежі, сплачені в рахунок оплати робіт, послуг, що надаються споживачам клієнтом, а також платежі, отримувачами яких є сторонні організації до актів звірки не включаються. Комісійна винагорода за приймання таких платежів клієнтом не здійснюється.

Умовами п. 3.3. договору сторонами погоджено, що при наявності розбіжностей щодо перерахованих сум платежів за електроенергію та сум комісійної винагороди, банк та клієнт зазначають про це в актах і зведеному акті. Сторона, з вини якої виникли розбіжності, усуває їх в триденний строку з дня підписання відповідного акту.

Пунктом 4.2. договору визначено, що банк відповідає за повноту та своєчасність перерахування прийнятих платежів на рахунок клієнта відповідно до умов п. 2.2.8. даного договору. За несвоєчасне перерахування коштів банк сплачує клієнту пеню в розмірі 0,5 % від суми не перерахованої або несвоєчасно перерахованої суми за кожен день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочки. Сплата пені не звільняє банк від обовязку належним чином виконувати свої зобовязання.

Відповідно до п. 4.5. договору клієнт відповідає за несвоєчасність перерахування грошових коштів (комісійної винагороди) в термін, вказаний пунктом 3.1. цього договору. За несвоєчасне перерахування коштів клієнт сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочки.

Згідно з п. 6.1. договору договір набуває чинності з 02.08.2013 року після його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2013 року.

Пунктом 6.2. договору сторонами погоджено, що у випадку якщо за один місяць до закінчення строку дії договору, жодна із сторін не направить на адресу іншої сторони письмове повідомлення про припинення договору, він вважається продовженим на кожний наступний рік.

Відповідно до п. 6.3. договору дострокове розірвання договору можливе за згодою сторін та в односторонньому порядку за ініціативою будь-якої із сторін за умови письмового попередження іншої сторони за 30 днів до дати розірвання договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На виконання умов договору позивач здійснював приймання платежів від населення за період з лютого 2014 року по червень 2015 року, що підтверджується: - актами про надані послуги за період з червня 2014 року по червень 2015 року включно, зведеними актами звірки перерахованих платежів за електроенергію та сум комісійної винагороди за період з червня 2014 року по червень 2015 року; - актами звірки перерахованих платежів за електроенергію та сум комісійної винагороди за період з лютого 2014 року по травень 2014 року включно, які підписані структурними підрозділами ТОВ "ЛЕО" РЕМ ТОВ "ЛЕО", та структурними підрозділами позивача; - виписками-звірками перерахованих платежів згідно з договором за період з лютого 2014 року по травень 2014 року включно щодо структурних підрозділів відповідача та позивача, розташованих на тимчасово непідконтрольній українській владі територіях; - реєстрами в електронному вигляді, які направлялись позивачем відповідачу відповідно до п. 2.1.3. договору за період з лютого 2014 року по травень 2014 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання за договором щодо сплати відповідачу комісійної винагороди виконав частково, про що свідчать платіжні доручення: - № 10558 (#105689603) від 28.04.2015 р. на суму 32 500 грн. 00 коп.; - № 12559 (#107484400) від 29.05.2015 р. на суму 60 286 грн. 65 коп.; - № 14933 (#108812044) від 25.06.2015 р. на суму 67 508 грн. 75 коп.

Доводи відповідача про те, що у зазначених платіжних дорученнях допущено технічну помилку у графі призначення платежу, що призвело до невірного розрахунку заборгованості з боку відповідача перед позивачем є необґрунтованими, оскільки, враховуючи положення Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 р., відповідальність за правильність заповнення реквізитів в платіжному дорученні несе сам платник, який оформив платіжне доручення.

Залишок заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором з боку відповідача перед позивачем склав 2 739 891 грн. 23 коп.

Відповідачем належними і допустимими доказами наявності заборгованості в розмірі 2 739 891 грн. 23 коп. перед позивачем не спростовано, доказів її погашення у добровільному порядку суду не надано, а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі п. 4.5. договору позивачем заявлено до стягнення пеню за загальний період з 26.11.2014 р. по 26.11.2015 р. в розмірі 1 850 грн. 59 коп.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені з відповідача на користь позивача в сумі 1 850 грн. 59 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних розрахованих за період з 26.02.2014 р. по 26.11.2015 р. в розмірі 106 450 грн. 80 коп., а також інфляційні втрати за період 26.02.2014 р. по 26.11.2015 р. в розмірі 1 377 847 грн. 21 коп.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо вирішення спору у частині стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних, а саме, про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 106 423 грн. 85 коп. та інфляційних втрат в сумі 1 377 847 грн. 21 коп., і про відмову у стягненні 3 % річних в сумі 26 грн. 95 коп. за необґрунтованістю нарахування.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання" на рішення господарського суду Луганської області від 24.02.2016 р. у справі № 913/1236/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 24.02.2016 року у справі № 913/1236/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.