РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/16631/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрконцепт»

до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

третя особа Міністерство фінансів України

про стягнення 144063813,18 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники:

позивача - Яворська Г.І. (представник за довіреністю);

відповідача - Терновий Ю.В. (представник за довіреністю);

третьої особи - Іваницька Т.Б. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ТОВ «Укрконцепт» звернулось до суду з позовом до ПАТ АК «Укргазбанк» про стягнення 144063813,18 грн. збитків.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви пр. збільшення позовних вимог та додаткових пояснень) обґрунтовуються тим, що 02.04.2010 між ТОВ «Укрконцепт» та ПАТ «АБ «Укргазбанк» укладено договір про відступлення права вимоги та договір відступлення прав за договором іпотеки, на виконання умов якого позивач сплатив відповідачу вартість відступлення права вимоги у розмірі 127557002,82 грн. При цьому 100000000 грн. було сплачено позивачем за рахунок кредитних коштів, які надані відповідачем згідно укладеного між сторонами кредитного договору №3/2010 від 02.04.2010, а 27557002,82 грн. - з власних коштів позивача.

Рішенням господарського суду м. Києва від 07.06.2011 у справі №27/306 визнано з моменту укладення недійсним договір відступлення права вимоги від 02.04.2010, укладений між сторонами та договір відступлення прав за договором іпотеки від 02.04.2010, у зв'язку з відсутністю у Банку відповідних прав, які Банк міг передати за договором відступлення.

Крім того рішенням господарського суду м. Києва від 25.02.2011 у справі № 22/352 з позивача на корить відповідача було стягнуто 116506810,36 грн. заборгованості за кредитним договором № 3/2010, з яких 10000000 грн. заборгованість по кредиту, а 16506810,36 грн. - нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції за невчасне повернення кредиту.

Вказує, що винними діями відповідача, зокрема відступленням позивачу недійсного права вимоги, позивачу заподіяно збитки у вигляді 127557002,82 грн. фактично сплачених коштів за відступлення недійсного права вимоги та 16506810,36 грн. упущеної вигоди. Просить стягнути з відповідача вказану суму.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи на те, що позивачем не доведено заподіяння йому збитків зі сторони відповідача, зокрема 16506810,36 грн. не є упущеною вигодою, оскільки позивачем отримувався кредит з цільовим використанням - на поповнення обігових коштів, а не на придбання спірного права вимоги, і вказана сума, стягнута за рішенням суду у зв'язку з невиконанням позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, не пов'язана з визнанням недійсним договору відступлення права вимоги. Крім того позивач, у зв'язку з визнанням договорів відступлення права вимоги недійсними має право звернутись з позовом про повернення сум, сплачених за недійсним договором, зокрема 127557002,82 грн. Крім того вказав, що позивач при укладені договору відступлення права вимоги був обізнаний про наявність судового спору між Банком та Позичальником за кредитним договором, право вимоги за яким відступалось, щодо дійсності кредитного договору. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа проти позову заперечувала, з тих же підстав, що і відповідач.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.05.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду м. Києва від 03.02.2016 рішення Господарського суду м. Києва від 15.05.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 по справі № 910/16631/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

В Господарському суді м. Києва, за результатами повторного автоматичного розподілу, вказана справа надійшла на розгляд судді Маринченка Я.В.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Додатково вказав, що позивачем сплачено відповідачу за відступлення права недійсної вимоги саме грошовими коштами, отриманими за кредитним договором №3/2010, що підтверджується банківськими виписками, доказів, що кредитні кошти спрямовані позивачем на інші цілі, Банком не надано. Також вказав, що вказані кошти є саме збитками, які поніс позивач у зв'язку з відступленням йому права недійсної вимоги Банком. При цьому відповідач, відступивши позивачу недійсну вимоги, отримав у зв'язку з цим доходи, зокрема у вигляді нарахованих відсотків за користуванням кредитними коштами та пені, стягнутих відповідно до рішення суду.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзивах на позов, зокрема вказав на відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями Банку та стягненням з позивача відсотків та пені за кредитним договором а також неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав.

Представник третьої особи проти позову заперечував з тих же підстав, що і відповідач.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що 28.11.2008 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет" укладено кредитний договір № 65-V/2008, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 100000000 грн. зі строком повернення до 27.11.2009 та сплатою 20% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, 17.02.2009 між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вант" укладено договір іпотеки без оформлення заставної, відповідно до якого дійсний договір забезпечує всі вимоги банку, які випливають з кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008, (а також будь-якими додатковими угодами до нього).

02.04.2010 між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за кредитним договором № 65-V/2008 від 28.11.2008 з усіма додатковими угодами, додатками до нього, що є його невід'ємною частиною, укладеним між первісним кредитором та Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет" (боржник).

Згідно пункту 1.2 договору відступлення права вимоги передбачено, що право вимоги за основним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що передбачені основним договором, у тому числі: - сплати заборгованості по кредиту в сумі 100000000 грн., у порядку та у строки, передбачені основним договором; - сплати заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в сумі 27557002,82 грн. Загальна сума права вимоги до боржника по основному договору станом на дату укладення цього договору складає 127557002,82 грн. (п.1.3 договору відступлення права вимоги).

02.04.2010 між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" укладено договір відступлення прав за договором іпотеки, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає всі права за договором іпотеки (без оформлення заставної), посвідченим 17.02.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 354, що був укладений в м. Києві 17.02.2009 між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вант".

Згідно з пунктом 1.2 договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки, зазначеним у п. 1.1 цього договору, договором іпотеки забезпечується виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 (а також будь-якими додатковими угодами до нього), укладеного між первісним кредитором та позичальником - Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет".

Відповідно до пункту 2.3 договору відступлення права вимоги від 02.04.2010, сторони зазначили, що новий кредитор повідомлений про те, що основний договір є предметом судового розгляду господарським судом м. Києва у цивільній справі № 34/711 за позовом АБ "Укргазбанк" до ЗАТ "Сіті Нет" та ТОВ "Вант" про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ЗАТ "Сіті Нет" до АБ "Укргазбанк", третя особа - ТОВ "Вант" про визнання кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 недійсним.

Відповідно до пункту 2.4 договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 127557002,82 грн.

Як вбачається з наданої позивачем банківської виписки за 02.0.2010 по рахунку ТОВ "Укрконцепт", на виконання вказаного договору, сплачено ПАТ "Укргазбанк" 127557002,82 грн. платежами у розмірі 100000000 грн та 27557002,82 грн. із зазначенням призначення платежу - оплата згідно договору відступлення прав вимоги від 02.04.2010.

Вказане не заперечується сторонами.

Судом також встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Укргазбанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт" (позичальник) укладено кредитний договір № 3/2010 від 02.04.2010, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 100000000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, в розмірі 20% річних.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 цільове використання (мета) кредиту - на поповнення обігових коштів; строк кредитування з 02.04.2010 до 27.11.2014; позичальник в будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в строки (терміни), зазначені у графіку погашення кредиту (додаток № 1 до договору).

За умовами кредитного договору кредит забезпечується іпотекою нежилого будинку (літ. "А") загальною площею 3700,9 кв.м., який належить позичальнику та знаходиться за адресою м. Київ, вул. Кожум'яцька 12-Б (п. 2.1).

Пунктом 3.5 кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 30% річних.

Згідно з пунктом 9.11 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, перерахувавши на рахунок ТОВ "Укрконцепт" грошові кошти у сумі 100000000 грн., що підтверджується банківською випискою за 02.04.2010.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.12.2010 у справі № 34/711-55/377, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 04.04.2011, визнано недійсним з моменту укладення кредитний договір № 65-V/2008 від 28.11.2008, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Закритим акціонерним товариством "Сіті Нет", та договір іпотеки без оформлення заставної від 17.02.2009, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вант".

Вказані судові рішення мотивовані тим, що оспорюваний кредитний договір підписано особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення такого правочину, як кредитний договір в розмірі 100000000 грн. У зв'язку з визнанням недійсним кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008, договір іпотеки без оформлення заставної також визнано недійсним з моменту його вчинення на підставі частини 2 статті 548 Цивільного кодексу України, оскільки недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) призводить до недійсності правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Також, при вирішенні вказаної справи суди вказали, що так як предметом первісного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (за договором іпотеки), які підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, суди дійшли висновку про безпідставність первісного позову, у зв'язку з чим, в задоволенні вимог по первісному позову відмовлено.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.02.2011 у справі № 22/352, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2011, за позовом ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк" до ТОВ "Укрконцепт" про стягнення заборгованості за кредитним договором №3/2010 від 02.04.2010 та за зустрічним позовом ТОВ "Укрконцепт" до ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк" про стягнення суми боргу 30409513,62 грн., який виник після зарахування зустрічних однорідних вимог, задоволено позовні вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк". Стягнуто з ТОВ "Укрконцепт" на користь ПАТ акціонерний банк "Укргазбанк" 90196078,40 грн. строкової заборгованості по кредиту; 9803921,60 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 1935535,85 грн. - заборгованості по процентам нарахованих з 01.01.2011 по 03.02.2011, 13518997,65 грн. - простроченої заборгованості по процентах, 265619,13 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту; 786 657,73 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів, 25500 грн. державного мита, 236 грн. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.04.2010, укладеним з ТОВ "Укрконцепт", а саме: нерухоме майно - нежилий будинок, загальною площею 3700,90 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька 12-Б, та належить ТОВ "Укрконцепт" на праві власності; в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ акціонерним банком "Укргазбанк" за кредитним договором № 3/2010 від 02.04.2010 в сумі 102 862 648,15 грн., шляхом надання ПАТ акціонерному банку "Укргазбанк" права на реалізацію предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів згідно зі статтею 39 Закону України "Про іпотеку", з визначенням початкової ціни продажу предмета іпотеки в розмірі 90 % вартості вказаної нерухомості, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент реалізації на прилюдних торгах. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "Укрконцепт" про стягнення з ПАТ АБ "Укргазбанк" 30409513,62 грн., що є заборгованістю банку після проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою від 07.10.2010, згідно з якою ТОВ "Укрконцепт" зараховано грошові вимоги на загальну суму 108 392 389,83 грн., відмовлено.

Приймаючи вказані судові рішення, суди виходили з того, що зобов'язання ТОВ "Укрконцепт" за кредитним договором № 3/2010 від 02.04.2010 не виконані, сума кредиту, процентів за користування кредитом та пеня не сплачені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2011 у справі № 27/306, визнано недійсними з моменту укладення договір відступлення права вимоги від 02.04.2010 та договір відступлення прав за договором іпотеки від 02.04.2010, укладені між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрконцепт". Стягнуто з ТОВ "Укрконцепт" та ПАТ АБ "Укргазбанк" на користь ЗАТ "Сіті Нет" державне мито та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судові рішення мотивовані тим, що оскільки кредитний договір № 65-V/2008 від 28.11.2008, укладений між ПАТ "Укргазбанк" та ЗАТ "Сіті Нет" а також договір іпотеки без оформлення заставної від 17.02.2009, визнано недійсними з моменту їх укладення, то ПАТ "Укргазбанк" на момент укладення договорів про відступлення прав за кредитним договором та договором іпотеки не мало відповідних прав, які воно могло передати ТОВ "Укрконцепт". Таким чином, сторонами не було додержано, під час укладення договорів відступлення прав від 02.04.2010, вимог закону щодо наявності у суб'єкта прав, які він передає за договором. ПАТ "Укргазбанк" не могло передати іншій особі більше прав, ніж мало на момент передачі.

Позивачем заявлено до відповідача вимоги про стягнення реальних збитків у розмірі сплаченої вартості відступленого права вимоги за кредитним договором, визнаного в подальшому судом недійсним у сумі 127557002,82 грн. та 16506810,36 грн упущеної вигоди, що складає суму стягнутих за рішенням суду з позивача відсотків за користування кредитом та пені, нарахованої за порушення умов кредитного договору.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до положень ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Одним з основних елементів доказування у даному випадку є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.

Відтак, на позивача покладається обов'язок доведення факту заподіяння йому збитків, розміру таких збитків, надання доказів протиправності поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між його протиправною поведінкою та заподіяними збитками.

Як встановлено судом, позивачем, на виконання умов договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, який в подальшому визнано судом недійсним, сплачено ПАТ АБ "Укргазбанк" грошову суму в розмірі 127557002,82 грн.

Згідно положень норм статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Таким чином, сплативши вартість відступлення права вимоги за договором відступлення права вимоги грошову суму, позивач, після визнання вказаного договору відступлення права вимоги недійсним, відповідно до положень ст.216 ЦК України вправі вимагати від відповідача повернення отриманого за вказаним договором. зокрема сплачених грошових коштів. При цьому вказана грошова сума не є збитками у розумінні ст. 225 ГК України, а є поверненням отриманого за недійсним правочином. Позивачем не надано доказів понесення ним витрат у розмірі 127557002,82 грн, зроблених для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для висновку, що сплачена позивачем грошова сума за договором про відступлення права вимоги є реальними збитками, заподіяними позивачу у зв'язку з відступленням йому Банком недійсної вимоги, відтак відсутні підстави для стягнення вказаної суми з відповідача як збитків.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості, у випадку неповернення відповідачем отриманого за недійсним правочином, звернутись до суду з відповідним позовом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 16506810,36 грн. упущеної вигоди, суд зазначає, що вказана сума є нарахованими відсотками та штрафними санкціями за кредитним договором №3/2010, укладеним між позивачем та відповідачем, яка стягнута з позивача на підставі рішення суду.

При цьому, як вбачається з положень вказаного кредитного договору, зокрема пунктів 1.2, 1.3 цільовим призначенням кредиту є поповнення обігових коштів позивача; строк кредитування з 02.04.2010 до 27.11.2014; позичальник в будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в строки (терміни), зазначені у графіку погашення кредиту.

Отже, позивач, спрямувавши кредитні кошти не за цільовим призначенням, а для купівлі відступленого права вимоги за кредитним договором у Банку, діяв на власний розсуд та ризик. При цьому позивач, підписуючи договір відступлення права вимоги зі кредитним договором був обізнаний з і змістом вказаного договору, пунктом 2.3 якого визначено, що новий кредитор повідомлений про те, що основний договір є предметом судового розгляду господарським судом м. Києва у цивільній справі № 34/711 за позовом АБ "Укргазбанк" до ЗАТ "Сіті Нет" та ТОВ "Вант" про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ЗАТ "Сіті Нет" до АБ "Укргазбанк", третя особа - ТОВ "Вант" про визнання кредитного договору № 65-V/2008 від 28.11.2008 недійсним.

Тобто, понесені позивачем втрати у вигляді нарахованих Банком відсотків та пені за кредитним договором №3/2010 від 02.04.2010 є наслідком підприємницької діяльності позивача, яку від здійснює на власний ризик, а оскільки умовами кредитного договору не передбачено укладання між сторонами договору про відступлення права вимоги, суд приходить до висновку про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між понесеними позивачем втратами та діями банку з відступлення позивачу вимоги на підставі договору, визнаного судом недійсним.

Крім того, помилковим є і віднесення вказаних витрат до упущеної вигоди, оскільки на позивача у будь-якому випадку умовами договору покладено зобов'язання сплачувати нараховані за умовами кредитного договору відсотки та передбачено нарахування пені у випадку порушення умов договору. При цьому позивачем не вказано які доходи він міг би реально одержати у випадку дійсності договору про відступлення права вимоги та яким чином ці доходи пов'язані з виконанням позивачем кредитного договору №3/2010 від 02.0.2010.

Отже, враховуючи те, що позивачем не доведено заподіяння йому реальних збитків у розмірі сплаченої суми за договором відступлення права вимоги, в подальшому визнаного судом недійсним, та причинно-наслідкового зв'язку між діями Банку та стягненням з позивача заборгованості за кредитним договором з нарахованих відсотків та пені, а також за відсутності доказів реальної можливості отриманням позивачем доходів у зазначеному розмірі при належному виконанні сторонами умов договорів, за умови їх дійсності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 22.04.2016

Суддя Я.В. Маринченко