ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" квітня 2016 р.Справа № 922/829/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ленгіпромез - Дніпро", м. Дніпропетровськ
до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. б/н від 10.03.2016 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ленгіпромез - Дніпро", м. Дніпропетровськ (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача -Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків про стягнення заборгованості в розмірі 221 806,92 грн., з яких: 200 000,00 - основна заборгованість; 19475,41 грн. - пені; 1331,51 грн. - 3% річних; та 1000,00 грн. - інфляційних витрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 214-117 від 15.09.2014 року на виконання проектно-вишукувальних робіт та виконання авторського нагляду в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, встановлених договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 07.04.2016 року о 11:00 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 19.04.2016 року о 12:30.

18.04.2016 року до суду від позивача надійшло клопотання про припинення провадження по справі (вх.№ 12906), в якому він просить суд:

- припинити провадження по справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 200000,00 грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору;

- припинити провадження по справі у розмірі 21806,92 грн. у зв'язку з відмовою позивача від позову;

- повернути судовий збір в розмірі 3016,21 грн.;

- судовий збір у розмірі 327,10 грн. покласти на відповідача.

Надані документи долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 19.04.2016 року з'явився, надав усні пояснення по суту спору та підтримав надане до суду клопотання про припинення провадження по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 19.04.2016 року до суду від відповідача надійшла заява про припинення провадження по справі, в якій просить суд припинити провадження по справі в частині стягнення з ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" на користь ТОВ "Ленгіпромез - Дніпро" заборгованості в розмірі 200 000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

15.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ленгіпромез - Дніпро", м. Дніпропетровськ (надалі - Підрядник) та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків (надалі - ОСОБА_3) було укладено Договір № 214-117 на виконання проектно - вишукувальних робіт та виконання авторського нагляду, відповідно до умов якого ОСОБА_3 доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання, передбачені п.1.1, 1.2. Договору.

Відповідно до п.7.1 Договору, Договір діє з 05.05.2014 року і до 30.03.2016 року, або до належного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно з до п.2.1 Договору вартість робіт складає 1 300 000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 260 000,00 грн. і лишається незмінною до повного виконання робіт.

У пункті 4.8. Договору Сторони погодили, що здача-приймання виконаних робіт оформляється підписанням ОСОБА_4 здачі-приймання виконаних робіт відповідно до умов цього Договору; датою виконання робіт є дата підписання ОСОБА_3 здачі-приймання виконаних робіт.

Як вбачається з підписаних ОСОБА_4 актів надання послуг від 10.12.2014 р. №1, від 29.10.2015 р. №10 та №24, від 02.11.2015 р. №24, від 10.11.2015 р. №27, на виконання умов Договору позивачем були виконані роботи на загальну суму 1 549 600 грн. 00 коп.

Зазначені акти надання послуг відповідачем підписано без зауважень, що свідчить про прийняття останнім виконаних позивачем робіт без претензій щодо їх якості, об'ємів і вартості та виникнення обов'язку у відповідача щодо їх оплати.

Згідно з п. 5.1. Договору (у редакції Протоколу врегулювання розбіжностей до

Протоколу розбіжностей до Договору) оплата за виконану роботу або її окремі етапи

здійснюється протягом 40 календарних днів з дати оформлення акту здачі-приймання

проектної документації, оформленого у двосторонньому порядку, але тільки за умови

отримання коштів від ПАТ «АрселорМіттіл Кривий Ріг».

Але на думку позивача встановлення пунктом 5.1. Договору залежності виконання відповідачем зобов'язання, щодо оплати вартості виконаних робіт від наявності надходження коштів від ПАТ «АрселорМіттіл Кривий Ріг» суперечить приписам ст. 617 ЦК України, виходячи зі змісту якої обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання, таким чином враховуючи дати оформлення актів надання послуг, строк оплати за виконанні роботи настав.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 14.01.2016р. вих. № 14/01 щодо сплати заборгованості, яка була частково задоволена. Відповідачем було сплачено позивачу заборгованість в розмірі 1 349 600,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.12.2014 р. №2955, від 30.10.2015 р. №2183 та №2184, від 05.11.2015 р. №227, від 20.11.2015 р. №2428, від 22.01.2016 р. №115 та від 28.01.2016 р. №162

Таким чином, на день подання позову до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 214-117 від 15.09.2014 року становила 200000,00грн.

Такі дії відповідача на думку позивача є порушенням його законних прав та інтересів, що і стало підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 221806,92 грн., з яких: 200 000,00 - основна заборгованість; 19475,41 грн. - пені; 1331,51 грн. - 3% річних; та 1000,00 грн. - інфляційних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи було здійснено сплату основного боргу в сумі 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 620 від 07.04.2016 року на суму 50 000,00 грн.; платіжним дорученням № 668 від 12.04.2016 року на суму 50 000,00 грн. та банківською випискою від 28.03.2016 року на суму 100 000,00 грн., які наявні в матеріалах справи.

У зв`язку з чим, позивачем було подано до суду заяву 18.04.2016 року про припинення провадження у справі в частині стягнення 200 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем було сплачено основну заборгованість в сумі 200 000,00 грн. суд прийшов до висновку, про припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу на підставі ч.1 п. 1.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було подано до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення 19475,41 грн. - пені; 1331,51 грн. - 3% річних; та 1000,00 грн. - інфляційних витрат.

Відповідно до положень до ч.4 ст.22, ст.78 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, відмовитись від позову.

Відмова від позову - одностороннє волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Заява позивача про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат від 18.04.2016 р. підписана генеральним директором ТОВ "Ленгіпромез - Дніпро" (ОСОБА_1М.).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, у разі відмови позивача від позову.

З урахуванням викладеного, приймаючі до уваги, що прийняття відмови від позову не порушує права і охоронювані законом інтереси відповідача, відсутність у матеріалах справи даних про можливість порушення відмовою від позову чиїх не-будь ще прав та інтересів, суд приходить до висновку про те, що відмова від позову в частині стягнення 19475,41 грн. - пені; 1331,51 грн. - 3% річних; та 1000,00 грн. - інфляційних витрат не суперечить чинному законодавству і тому підлягає прийняттю судом, а провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі ч.1 п.4 ст.80 ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на те, що наслідком відмови позивача від позову є припинення провадження у справі та недопустимість повторного звернення до господарського суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що, стосується покладення на відповідача судового збору в сумі 327,0грн, господарський суд Харківської області враховує ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначено, що питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на позивача в сумі 312,50 грн., судовий збір в сумі 3014,61 грн. підлягає поверненню з державного бюджету позивачу, оскільки останнім подано клопотання на підставі ч.7 п.5 Закону України "Про судовий збір", в іншій частині судовий збір в сумі 16,21 грн. (внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом) підлягає поверненню з державного бюджету позивачу, оскільки останнім подано клопотання на підставі ч.1 п.1 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 49, ч.1. п.1.1, п.4. ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України,ч.1 п.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" , суд

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі № 922/829/16 в частині стягнення основного боргу в сумі 200 000,00 грн. припинити на підставі ч.1 п.1.1. ст. 80 ГПК України.

2. В частині стягнення 19475,41 грн. - пені; 1331,51 грн. - 3% річних; та 1000,00 грн. - інфляційних витрат провадження у справі припинити на підставі ч.1 п.4 ст.80 ГПК України.

Суддя ОСОБА_5