РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016Справа №910/30588/15

За позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

До відповідача обслуговуючого кооперативу «Світоч»

Про стягнення 145836,09 грн.

Суддя: Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Чинник Н.В. (за дов.)

від відповідача Сенчило Л.С. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» до обслуговуючого кооперативу «Світоч» про стягнення 145836,09 грн. за договором № 00114/4-09 на послуги водопостачання та водовідведення від 15.02.2002, з яких: 116166,92 грн. боргу, 16317,03 грн. інфляційних, 1102,431 грн. трьох процентів річних, 633,03 грн. пені, 11616,69 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2008 по 30.09.2015.

Суд своєю ухвалою від 03.12.2015 порушив провадження у справі №910/30588/15.

Відповідач вважає, що вимоги про стягнення боргу за період з 01.10.2008 по 30.11.2012 знаходяться поза межами позовної давності, у зв'язку з чим просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення 94610,28 грн. (50746,49 грн. - заборгованість по коду 9-1220 та 43863,79 грн. - заборгованість по коду 9-51220). За твердженням відповідача, за період з 01.12.2012 по 30.09.2015 позивач надав, а відповідач отримав послуги з постачання питної холодної води та водовідведення холодних стічних вод у міську каналізаційну мережу (по коду абонента 9-1220) на суму 142858,30 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами про зняття показань з приладу обліку. За цей період відповідач сплатив 115091,34 грн.. У жовтні 2015 року відповідач сплатив за кодом 9-1220 9031,18 грн. за вересень 2015 року. Таким чином борг за холодну воду та її стоки, з урахуванням 10613,17 переплати, становить 8122,61 грн.

Також відповідач зазначив, що він не має на балансі теплового пункту, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з нього вартості води, що йде на підігрів. Крім того, відповідач вважає, що позивач безпідставного застосував тарифи, які затверджені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 28.08.2007 № 1127, від 29.04.2009 № 516, № 517, від 31.08.2009 № 980 та № 1332 від 30.11.2009, оскільки ці розпорядження не були зареєстровані відповідними органами юстиції.

Під час розгляду справи суд витребував у позивача пояснення щодо порядку визначення обсягу питної води, що була поставлена відповідачу для потреб гарячого водопостачання у спірний період, надавши докази, що підтверджують наведені обставини; всі додатки до договору № 00114/4-09 від 15.02.2002; розрахунок боргу у розмірі 152066,13 грн., що увійшов до зведеного акту звірки від 10.12.2015, та у розмірі 153342,4 грн., що увійшов до зведеного акту звірки від 14.09.2015, зазначивши період виникнення боргу, та за які послуги він виник.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15.02.2002 відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (правонаступник - публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал») (постачальник) та житлово-будівельний кооператив «Світоч» (правонаступник - обслуговуючий кооператив «Світоч») (абонент) уклали договір № 00114/4-09 на послуги водопостачання та водовідведення (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1) позивач зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно з умовами Договору та Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.94 № 65.

Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.94 № 65, втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку з введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила користування). Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил користування).

Отже, правовідносини між сторонами, що виникли за Договором, регулюються у тому числі Правилами користування.

Договір укладено з метою забезпечення питною водою та приймання каналізаційних стоків житлових та нежитлових приміщень будинку № 41 корпус 2 по вул. Солом'янській у м. Києві, які утримує обслуговуючий кооператив «Світоч».

Відповідно до п. 3.1 Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України (п. 3.3 Договору).

Вирішуючи питання, чи є постачання холодної води для потреб гарячого водопостачання предметом регулювання Договору, суд виходить з такого.

За приписами п 3.13 Правил користування суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення в розумінні Правил користування є суб'єкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яким, в даному випадку, є позивач.

16-поверхові житлові будинки на вул. Солом'янській, 41 (КП «Батиївське») та Солом'янська, 41 корпус 2 (ОК «Світоч») забезпечуються опаленням та гарячим водопостачанням по незалежній схемі від центрального теплового пункту, розташованого за адресою: вул. Солом'янська, 41 (особовий рахунок 9-806-41), який знаходиться на балансі СВП «Київські теплові мережі ПАТ «Київенерго» (інв. № ТРМ-0/000).

З огляду на викладене, відповідач не є платником за обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання, і постачання даної води не є предметом регулювання Договору.

Облік поставленої позивачем питної води для потреб холодного водопостачання у період з 01.10.2008 по 30.09.2015 здійснювався спільно позивачем з відповідачем щомісячно шляхом зняття показань з приладу обліку, про що свідчать відповідні акти зняття показань з приладу обліку. Як зазначено вище, кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показниками водолічильника. Таким же шляхом підлягає визначенню кількість стоків гарячої води, які надійшли у каналізацію. Обсяги спожитої відповідачем гарячої води у спірний період сторонами узгоджена у актах зняття показань з приладу обліку. Як об'єми поставленої холодної води, так і об'єми прийнятих стоків холодної та гарячої води не є спірними та визнаються сторонами.

Спірним є застосування позивачем під час здійснення розрахунків тарифів, визначених у розпорядженнях Київської міської державної адміністрації від 28.08.2007 № 1127, від 29.04.2009 № 516, № 517, від 31.08.2009 № 980 та № 1332 від 30.11.2009. Оскільки відсутні дані, що ці розпорядження у передбаченому чинним законодавством порядку визнані незаконними чи такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, ці розпорядження підлягають застосуванню.

Вирішуючи питання щодо спливу позовної давності суд виходить з такого.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 264 Цивільного кодексу України визначені підстави переривання позовної давності, однією з яких є вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

14.09.2015 сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків на суму 153342,40 грн., яка, стосовно чого сторони не заперечують, включає борг за Договором, що виник у період з 01.10.2008 по 30.11.2012.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акт звірки взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами.

З огляду на це, суд приймає акт від 14.09.2015 як доказ вчинення відповідачем дії, що свідчить про визнання останнім свого боргу, який виник у період з 01.10.2008 по 30.11.2012, і є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Частиною 3 статті 264 Цивільного кодексу України встановлено, що після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 116166,92 грн. боргу, який складається з 78513,45 грн. боргу за холодну воду (код 1220) та 37653,47 грн. боргу за водовідведення гарячої води та за воду для підігріву (код 9-51220) (45834,92 (борг за воду для підігріву) - 8181,46 (переплата за водовідведення гарячої води).

Враховуючи, що постачання води для підігріву не є предметом регулювання Договору, а за водовідведення гарячої води є переплата, підстави для стягнення з відповідача 37653,47 грн. боргу відсутні.

Отже, правомірними є вимоги про стягнення 78513,45 грн. боргу за холодну воду.

Станом на день розгляду справи заборгованість в розмірі 78513,45 грн. відповідачем не сплачена.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт порушення відповідачем зобов'язання на суму 78513,45 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Таким чином, вимоги про стягнення 78513,45 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В іншій частині вимоги про стягнення боргу задоволенню не підлягають.

При цьому у суду відсутні підстави для зарахування переплати за стоки гарячої води в рахунок погашення заборгованості за холодну воду, оскільки відповідач не надав суду доказів на підтвердження зміни ним призначення платежу у рахунках чи вчинення дій, передбачених ст. 601 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

За безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує штраф у розмірі 10 відсотків від несплаченої суми (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору за несвоєчасну оплату відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної суми за кожний день прострочки.

Правомірними є вимоги про стягнення з відповідача 633,03 грн. пені, 785,13 грн. штрафу за порушення зобов'язання із сплати за постачання та відведення холодної води. У стягненні 10831,56 грн. штрафу судом відмовлено.

В силу статті 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, інфляційна складова боргу за поставлену позивачем відповідачу питну воду та прийняті стоки складає 13962,33 грн., а три проценти річних - 882,96 грн.. У стягненні 2354,70 грн. інфляційної складової та 219,46 грн. трьох процентів річних судом відмовлено.

Отже, вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 78513,45 грн. боргу, 633,03 грн. пені, 13962,33 грн. інфляційної складової боргу, 882,96 грн. трьох процентів річних, 785,13 грн. штрафу, а загалом 94776,90 грн.. В іншій частині позову судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з обслуговуючого кооперативу «Світоч» (вул. Солом'янська, 41, корпус 2, м. Київ, 03141, 22906853) на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (вул. Лейпцизька, 1-А, м. Київ, 01015, код 03327664) 78513,45 грн. боргу, 633,03 грн. пені, 13962,33 грн. інфляційної складової боргу, 882,96 грн. трьох процентів річних, 785,13 грн. штрафу, 1421,65 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 14.04.2016.

Суддя С. А. Ковтун