ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року Справа № 904/227/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Березкіна О.В.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №52-16/13 від 14.01.2016р., представник

від відповідача-1 представник не з'явився

від відповідача-2: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 04.10.2015р., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2016р. у справі №904/227/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "Укрросвугілля", м.Донецьк

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба", м.Дніпропетровськ

про визнання такими, що не підлягають виконанню простий вексель серії АА 0103632 та простий вексель серії АА 0103633

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до ТОВ "ФПК "Укрросвугілля" та ТОВ "Манітоба" з позовом про визнання такими, що не підлягають виконанню простий вексель серії АА 0103632 в частині зобов'язань позивача сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 2668946,10 грн. на користь ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р. та простий вексель серії АА 0103633 в частині зобов'язань позивача сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 12355970,44 грн. на користь ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015р., яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р., було задоволено позовні вимоги ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" та ТОВ "Манітоба". Визнано таким, що не підлягає виконанню, простий вексель серії АА 0103632 від 09.10.2007 року в частині зобов'язання ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити грошові кошти у розмірі 2668946,10 грн. на користь ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01 січня 2013 року. Визнано таким, що не підлягає виконанню, простий вексель серії АА 0103633 від 09.10.2007 року в частині зобов'язання ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити грошові кошти у розмірі 12355970,44 грн. на користь ТОВ "ФПК "Укрросвугілля" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року.

Суди виходили з того, що позивач не є особою, зобов'язаною за спірними векселями, а тому ці цінні папери не підлягають виконанню в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за ними грошові кошти на користь ТОВ "ФПК "Укрросвугілля", оскільки, як було встановлено судами, рішення Правління позивача щодо видачі спірних векселів відповідно до Статуту товариства не приймалось, векселі були підписані від імені ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" неуповноваженою на те особою (довіреність на підписання спірних векселів заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та докази наступного схвалення позивачем таких дій відсутні в матеріалах справи).

Постановою Вищого господарського суду України від 08.10.2015р. вказані судові рішення скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, касаційною інстанцією було зазначено, що висновки судів попередніх інстанцій є передчасними, оскільки зроблені без належного з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справі. Вказано, що судами, зокрема, не досліджено питання видачі довіреності №52-16/95/113 від 29.12.2006, на підставі якої заступник голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 підписав спірні векселі, зокрема не з'ясовано особу, яка відповідно до внутрішніх документів ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" мала права та видала таку довіреність.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2016р. у справі №904/227/15 (суддя Воронько В.Д.) за результатами нового розгляду справи - відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2016р. у справі №904/227/15 вмотивоване тим, що із встановлених судом обставин, при яких були видані спірні векселі, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Позивач (ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"), не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2016р. у справі №904/227/15 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, означене рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим за наслідками не всебічного, неповного та необ'єктивного дослідження всіх обставин справи, таким, яке винесене з порушеннями норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставами для його скасування. Вказує, зокрема, що при винесенні рішення суд керувався лише позицією відповідача-2, не взяв до уваги те, що позивач не оспорює той факт, що вексель містить усі, передбачені вексельним законодавством реквізити, а предметом позову є саме відсутність належних повноважень у заступника голови правління з фінансів та бюджету ОСОБА_3 в момент підписання спірних векселів. Вказує, що за відсутності рішення виконавчого органу ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про випуск спірних векселів, їх підписання заступником голови правління з фінансів та бюджету товариства слід вважати вчиненим без наявності належних повноважень. Надані до матеріалів справи докази (Статут, Положення "Про правління") не містять підтверджень про наділення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повноваженнями на підписання спірних векселів, а решта учасників судового процесу, зокрема відповідачі, зі своєї сторони документальних доказів на спростування доводів позивача про підписання векселів неповноважною особою суду не надали. Вказує, що підписання спірних векселів представниками позивача, які не були належним чином уповноважені на це юридичною особою, в силу положень статті 241 Цивільного кодексу України, створюють для ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" наслідки лише за умов наступного їх схвалення цією юридичною особою. За твердженням позивача, матеріали справи не містять доказів наступного схвалення юридичною особою дій осіб, що підписали спірні векселі. Вказує, що мирові угоди, на виконання яких були видані спірні векселі, були підписані головою правління в рамках його повноважень, проте видавати векселі заступник голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 мав право лише на підставі рішення Правління товариства, яке узгоджено з Спостережною (Наглядовою) радою. Відповідно до наданої ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" довідки відповідне рішення Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про випуск векселів, виданих відповідачу-1, не приймалось та, відповідно, на узгодження Наглядовій раді не подавалось. Зазначає, що в даному випадку значення має не факт видачі (реєстрації, обліку) довіреності заступнику голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3, а саме наявність рішення Правління позивача про випуск спірних векселів. Наголошує на тому, що у випадку підписання векселя представником, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою, відповідно до положень статей 7 і 8 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, для такої юридичної особи не виникає зобовязань по цьому векселю. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач-2 (ТОВ "Манітоба"), у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що векселі №АА0103632 та №0103633 повністю відповідають вимогам, встановленим ст.75 Уніфікованого закону та є дійсними, а значить підлягають виконанню. Зазначає, що спірні векселі були видані на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007р. у справі №16/411 та ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007р. у справі №6/428(21-107) про затвердження мирових угод від 09.10.2007р., укладених між ТОВ "ФПК "Укрросвугілля" та ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Мирові угоди з боку ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" підписані Головою правління та скріплені печаткою товариства. Звертає увагу, що спірні векселі виписані того ж дня, коли були підписані мирові угоди, що свідчить про обізнаність заступника голови правління ОСОБА_3 про наявність боргу перед ТОВ "ФПК "Укрросвугілля" та наявність підписаних мирових угод, в яких зазначено порядок погашення боргу шляхом видачі векселів. Зазначає, що при підписанні векселів заступник голови правління ОСОБА_3 зазначив, що діє на підставі довіреності, тим самим підтвердивши її наявність, а позивач ухилився від виконання вимог суду про надання цієї довіреності. ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в мирових угодах зобов'язався в рахунок погашення боргу видати векселі і здійснив ці дії. Тривалий час у позивача не виникало будь-яких заперечень щодо виданих інших векселів за підписом заступника голови правління товариства ОСОБА_3, не було видано інших векселів за підписом голови правління товариства. Спірні векселі видані на виконання рішення суду з метою погашення дійсного боргу. Відповідач-2 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/227/15 від 05.01.2016р. залишити в силі.

Відповідач-1 (ТОВ "ФПК "Укрросвугілля") письмовий відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав.

Місцезнаходженням відповідача-1 є: вул. Артема, 60, м. Донецьк, 83000, тобто на території проведення АТО. Відділеннями зв'язку УДППЗ "Укрпошта" з 22.07.2014р. призупинено приймання та пересилання поштових відправлень на адресу Донецької та Луганської областей, тому відповідач-1, як сторона у даній справі, повідомлялась судом про час і місце вирішення даного спору шляхом розміщення повідомлень на офіційному веб-порталі "Судова влада України". При цьому судом апеляційної справи прийнято до уваги, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші поштові адреси відповідача-1 поза межами території проведення АТО, на які суд апеляційної інстанції зміг би надіслати процесуальні документи.

18.04.2016р. на вимогу суду апеляційної інстанції ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" були надані додаткові письмові пояснення та докази, які колегія суддів вважає за необхідне прийняти до розгляду, оскільки такі докази не були витребувані судом при попередньому розгляді справи, але необхідні для повного та всебічного зясування суттєвих обставин справи з урахуванням вказівок, які надані Вищим господарським судом України при направлені справи на новий розгляд.

В судових засіданнях суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, з урахуванням додаткових пояснень та доказів просив скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги повністю задовольнити. Представник відповідача-2 заперечував на задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити оскаржене рішення без змін.

В судовому засіданні 20.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції у даній справі.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що 09.10.2007р. Відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", позивач або Товариство), видало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "УкрРосвугілля" (надалі - ТОВ "ФПК "Укрросвугілля" або відповідач-1) два прості векселі:

- серії АА 0103632 зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., відповідно до якого зобов'язалось сплатити проти цього векселя Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "УкрРосвугілля" чи його наказу грошові кошти у сумі 2668946,10 грн.;

- серії АА 0103633 зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., відповідно до якого зобов'язалось сплатити проти цього векселя Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансово-промислова компанія "УкрРосвугілля" чи його наказу грошові кошти у сумі 12355970,44 грн.

Вказані векселі містять підписи заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на підставі довіреності №52-16/95/113 від 29.12.2006р. та головного бухгалтера без зазначення прізвищ осіб, що вчинили підпис, скріплені печаткою ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с.52-53 т.1).

12.12.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (надалі - ТОВ "Манітоба" або відповідач-2) листом за вих. №61 повідомило ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про те, що є векселедержателем простих векселів згідно переліку (додатку №1 до листа), які видані ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", та про те, що строк платежу за вказаними векселями настав, у зв'язку з чим направило для здійснення оплати акт №1 пред'явлення векселів до платежу із копіями векселів (а.с.47-51 т.1).

У наведених переліку та акту пред'явлення векселів до платежу під порядковим номером 7 значиться простий вексель серії АА 0103632, складений 09.10.2007р., на суму 2668946,10 грн., строком платежу - за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., першим векселедержателем якого було ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля"; та під порядковим номером 8 значиться простий вексель серії АА 0103633, складений 09.10.2007р., на суму 12355970,44 грн., строком платежу - за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., першим векселедержателем якого було ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля".

За твердженням позивача, означені векселі були підписані заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 та головним бухгалтером ОСОБА_4 з перевищенням повноважень, у звязку з чим позивач просить визнати такими, що не підлягають виконанню, прості векселі серії АА 0103632 та серії АА 0103633 в частині зобов'язання ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити суму грошових коштів в розмірі 2668946,10 грн. та в розмірі 12355970,44 грн. на користь ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., що і є предметом спору у даній справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що підписи на спірних векселях вчинені за керівника векселедавця заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 та головним бухгалтером ОСОБА_4, однак рішення Правління позивача щодо видачі спірних векселів відповідно до Статуту товариства не приймалось, тому векселі були підписані від імені ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" неуповноваженою на те особою.

З наданих позивачем доказів на підтвердження повноважень зазначених осіб, а саме: наказу (розпорядження) №1383 від 20.09.2001р. про прийняття на роботу, наказу №154 від 06.02.2010р. про звільнення за прогул, наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №1642 від 01.11.2002р., наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) №427 від 30.04.2010р. - вбачається, що посади заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та головного бухгалтера на дату видачі спірних векселів займали, відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до статті 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Статтею 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що векселі (переказні та прості) складаються у документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма і порядок виготовлення яких затверджуються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені).

Перелік обов'язкових реквізитів для простого векселя наведено у ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, відповідно до якої простий вексель містить: (1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" (в редакції, що діяла на момент видачі зазначених спірних векселів), вексель підписується від імені юридичних осіб власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою.

Згідно приписів статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень частини 2 статті 99 Цивільного кодексу України виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу (простою більшістю від числа присутніх учасників).

За положеннями п. 9.3. Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" виконавчим органом цього Товариствам є Правління, що є колегіальним органом, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах Товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим Статутом, Положенням "Про правління" та іншими внутрішніми нормативними актами Товариства.

Відповідно до п. 9.3.5. Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (в редакції, чинній на дату видачі спірних векселів) роботою Правління керує Голова Правління, який обирається Загальними зборами Товариства строком на 3 роки. Голова правління або виконуючий обовязки Голови Правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності виконувати дії від імені Товариства, у тому числі: представляти Товариство у взаємовідносинах з юридичними і фізичними особами, державними та іншими органами і організаціями, у суді, господарському і третейському суді, в інших судових установах; укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису; розпоряджатися майном і грошовими коштами Товариства у межах, встановлених законодавством України, цим Статутом та внутрішніми нормативними актами Товариства тощо.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За приписами статті 239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє.

Згідно частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (стаття 246 Цивільного кодексу України).

Пунктом 9.3.5. Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", право видавати довіреності на здійснення дій від імені Товариства надано Голові правління або виконуючому обовязки Голови правління.

В постанові Вищого господарського суду України від 08.10.2015, якою ця справа передана на новий розгляд, вказано, що місцевий та апеляційний суди при первісному розгляді справи не дослідили обставини видачі довіреності № 52-16/95/113 від 29.12.2006, на підставі якої заступник голови правління товариства ОСОБА_3 підписав спірні векселі, не з'ясовано особу, яка мала право видати таку довіреність.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи місцевий господарський суд зобовязував позивача надати суду довіреність №52-16/95/113 від 29.12.2006р., журнал реєстрації довіреностей станом на дату її видачі, письмові пояснення про особу, яка мала повноваження видати таку довіреність, але вимоги суду позивачем не виконанні.

Як вбачається з пояснень позивача у даній справі, ним не заперечується факт видачі заступнику голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 довіреності за №52-16/95/113 від 29.12.2006р., на підставі якої ним були вчинені дії з підписання та видачі спірних векселів. Неможливість надання суду означеної довіреності пояснюється позивачем відсутністю обліку довіреностей на момент її видачі та звільненням ОСОБА_3

Відповідач-2 зі своєї сторони також посилається на наявність у заступника голови правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 відповідних повноважень на підписання та видачу спірних векселів за вказаною довіреністю за №52-16/95/113 від 29.12.2006р., яка існувала на момент видачі спірних векселів.

Відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відтак, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд вірно встановив, що при підписанні векселів заступник голови правління ОСОБА_3 зазначив, що діє на підставі довіреності, тим самим підтвердивши її наявність.

Отже, слід визнати, що спірні векселі були підписані зазначеними у них особами, у відповідності до вимог частини 3 статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та статті 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, а відтак не мають дефекту форми.

Таким чином, позивач не заперечує факт наявності на спірних векселях всіх необхідних реквізитів, але зазначає, що заступник голови правління ОСОБА_3, який підписав векселі, не мав належних повноважень на це, оскільки, за твердженням позивача, рішення Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" з питання випуску спірних векселів не приймалось.

Відповідно до п. 9.3.6 Статуту позивача, в редакції, що була чинна на момент видачі векселів, прийняття рішень про випуск векселів належить до компетенції Правління Товариства.

Пункт 3.4. Положення про Правління позивача передбачає, що Правління Товариства в межах своєї компетенції подає на узгодження Спостережній (Наглядовій) раді рішення про випуск векселів.

Відтак рішення про випуск векселів повинно було прийматись Правлінням Товариства, а рішення мало бути оформлено протоколом засіданні правління.

Так, згідно довідки позивача №52-16/1465 від 24.12.2014р., підписаної секретарем Правління ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", станом на 24.12.2014р. у Публічному акціонерному товаристві "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яке до 20.01.2014р. мало назву Відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", не виявлено будь-яких протоколів (копій протоколів) засідання Правління Товариства, які містять рішення Правління Товариства про видачу та/або випуск векселя (векселів) на користь ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" чи про погашення заборгованості Товариства перед ТОВ "ФПК "УкрРосвугілля" шляхом видачі векселя (а.с.61 т.1).

У зв'язку з цим позивач стверджує, що векселі були підписані заступником голови правління товариства ОСОБА_3 з перевищенням повноважень.

Як свідчать надані позивачем до матеріалів справи копії протоколів засідання правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 29.03.2007р., від 03.04.2007р., від 27.06.2007р., від 20.09.2007р., від 28.09.2007р., від 21.11.2007р., від 22.11.2007р., від 23.11.2007р. - на розгляд Правління цього товариства у 2007 році не виносились питання та не приймались рішення з приводу видачі будь-яких векселів.

Досліджуючи доводи позивача про відсутність у заступника голови правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3 повноважень на видачу векселів, через відсутність рішення Правління Товариства колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у даній справі обставини підтверджують той факт, що видача спірних векселів заступником голови правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" ОСОБА_3, який діяв за означеною вище довіреністю в інтересах Товариства, відбулась з перевищенням повноважень, наданих цій особі, як представнику, Статутом цього Товариства.

Відповідно до статті 7 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов'язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними.

Як роз'яснено у пунктах 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", за наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є юридично дійсними. Отже, підписи індосантів що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів. Правочини, на підставі яких було видано (передано) вексель, можуть бути визнані судом недійсними у випадках, передбачених статтями 215-236 ЦК України, із застосуванням між сторонами загальних правових наслідків недійсності правочинів. Визнання судом зазначених правочинів недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд. Відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження. З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. Водночас, варто враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя.

Відмовляючи в позові місцевий господарський суд виходив з того, що окрім наведених вище, ним були встановлені наступні обставини.

Так до матеріалів справи залучено ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007р. у справі №16/411 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області справі №6/428(21-107) про затвердження мирових угод від 09.10.2007р., укладених між ТОВ "УкрРосвугілля" та ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Пунктом 1.2. мирової угоди від 09.10.2007р., затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007р. у справі № 16/411, було передбачено, що після підписання цієї угоди, відповідач протягом двох банківських днів видає та відповідно до актів прийому-передачі передає позивачу простий вексель на суму отриманої продукції за договором №608д від 24.12.1998р., накладними до нього, яка є сумою основного боргу за рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 24.07.2001р. у справі №16/411 в розмірі 2668946,10 грн. зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., без застережень та відсотків за векселем.

Пунктом 1.2. мирової угоди від 09.10.2007р., затвердженої ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2007р. у справі №6/428(21-107), передбачено, що після підписання цієї угоди, відповідач протягом двох банківських днів видає та відповідно до актів прийому-передачі передає позивачу простий вексель в розмірі 12355970,44 грн. зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р., без застережень та відсотків за векселем.

Вказана в п. 1.2. сума простого векселя в розмірі 12355970,44 грн. є сумою вартості 121098 мт концентрату залізорудного, який було вилучено у ВАТ "ПГЗК" на користь ТОВ "Фінансово-промислова компанія "УкрРосвугілля" за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2002р. у справі №21/107.

Мирові угоди з боку ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" підписані Головою правління та скріплені печаткою товариства.

З наведених вище обставин місцевий господарський суд вірно встановив, з чим погоджується й колегія суддів суду апеляційної інстанції, що спірні векселі були видані на виконання мирових угод, затверджених судом; позивач в мирових угодах зобовязався в рахунок погашення боргу видати векселі і здійснив ці дії; підписавши мирові угоди голова правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" тим самим підтвердив видачу векселів; спірні векселі видані на виконання рішення суду з метою погашення дійсного боргу.

За висновком місцевого господарського суду такі обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог позивача у даній справі. Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає такий висновок правомірним з наступних підстав.

Вексельні правочини (зокрема щодо видачі, акцептування (у тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України. Тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми Цивільного кодексу з урахуванням їх особливостей.

Так вексельне законодавство не містить положень про визначення повноважень осіб, які підписали вексель, а лише встановлює їх коло осіб. А тому питання про належний характер уповноваження на підписання векселя має вирішуватись з огляду на загальні норми цивільного законодавства України, зокрема щодо укладення відповідного договору, видачі довіреності, вчинення внутрішніх актів органами юридичної особи, прийняття рішення зборів учасників, наказів про виконання функцій виконавчого органу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Абзацом 2 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що у відносинах із третіми особами, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи немає юридичної сили крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала, чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

За системним аналізом норм Цивільного кодексу (статті 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України "Про господарські товариства" (статті 47, 62, 63), Закону України "Про акціонерні товариства" (статті 52, 58, 59, 60, 61) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов'язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників (частина 3 статті 92, друге речення абзацу 3 частини 1 статті 161 Цивільного кодексу України).

Таким чином, припис абзацу 1 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень.

Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац 2 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України).

Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знав (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: - такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзац 2 частина 2 статті 98 Цивільного кодексу України); - про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Як вбачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до цього реєстру не внесено відомостей про будь-які обмеження у повноваження голови правління ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Однак, той факт, що мирові угоди від 09.10.2007р., укладені між ТОВ "УкрРосвугілля" та ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", підписані з боку останнього Головою правління ОСОБА_5, який діяв на підставі Статуту свідчить про обізнаність іншої сторони, а саме ТОВ "УкрРосвугілля" з таким Статутом.

В мирових угодах від 09.10.2007р. зазначено, що після підписання цих угод, відповідач (ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат") протягом двох банківських днів видає та відповідно до актів прийому-передачі передає позивачу (ТОВ "УкрРосвугілля") простий вексель на суму заборгованості.

Така обставина, як те, що спірні векселі було підписано зі сторони векселедавця не керівником юридичної особи, а іншим працівником товариства - заступником голови правління товариства, тобто особою, яку слід розглядати як представника цієї юридичної особи, що мала діяти в межах наданих їй повноважень відповідно до трудового контракту, статуту цього товариства та окремих повноважень за довіреністю тощо також вказує на необхідність перевірки дотримання вимог порядку видачі спірних векселів їх векселедателем.

Тобто, враховуючи те, що виконання мирових угод повинно відбуватись шляхом видачі простих векселів, відповідач-1, повинен був проявити обачність щодо перевірки повноважень осіб, що підписали спірні векселя, та перевірити дотримання вимог порядку видачі спірних векселів векселедавцем (ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат").

Таку саму обачність мав проявити і відповідач-2, оскільки як свідчать наявні в матеріалах справи договір на комісійне обслуговування №К-5605 від 16.03.2005р., укладений між ТОВ "Манітоба" ("Комітент") та ТОВ "Приват-Сток-Сервіс" ("Комісіонер"), разове замовлення №К-56-05/ЗМ35 від 03.10.2007р., акти приймання-передачі векселів від 10.10.2007р. та акт виконання зобов'язань до зазначеного разового замовлення, відповідач-2 заздалегідь очікував на вчинення правочину із зазначеними спірними векселями, залучивши до їх викупу професійного брокера.

Наслідком прояву такої необачності зі сторони відповідача-1 є, зокрема, застосування для правовідносин сторін, які виникли за цими векселями, приписів законодавства, що регулюють обіг векселів в Україні.

Внаслідок видачі спірних векселів між особою позивача (векселедавця) та особою відповідача-1 (первісного векселедержателя), а також особами можливих наступних векселедержателів (у даному випадку відповідачем-2) виникають певні цивільні права та обовязки.

Відтак за своєю правовою природою, в розумінні положень статті 202 Цивільного кодексу України, дії неуповноваженої особи позивача з видачі спірного векселя слід вважати правочином.

В свою чергу, частина 1 статті 241 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

За правилами частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України, наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Досліджуючи обставини, які можуть свідчити про схвалення правочину, внаслідок якого було видано спірний вексель, колегією суддів встановлено, що позивач не заперечує того факту, що видача цих векселів була вчинена з метою здійснення розрахунків із відповідачем-1 за певними господарськими зобов'язаннями. Зазначене підтверджує товарність тих правовідносин, які опосередковувались спірними векселями, виданими на виконання зазначених вище мирових угод від 09.10.2007р., затверджених судом.

Крім того, спірні векселя також були використані позивачем у своєму бухгалтерському обліку для відображення певних господарських операцій між ним і відповідачем-1, що підтверджено відповідною довідкою ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 12.04.2016р. №52-06/3080.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції позивачем надано суду належним чином завірена копія протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" від 19.11.2008р., із якої встановлено, що загальними зборами Товариства розглядалися Звіт Правління про результати фінансово-господарської діяльності Товариства за 2007 рік та Звіт Спостережної (наглядової) ради Товариства за 2007 рік, які були затверджені, а робота Правління Товариства в 2007 році визнана задовільною. При цьому питання про помилкову видачу спірних векселів не поставало. Як вбачається із копії протоколу річних загальних зборів акціонерів ПАТ "Гірничо-збагачувальний комбінат" від 09.06.20014р., вищим органом цього товариства також був розглянутий Звіт Правління про результати фінансово-господарської діяльності Товариства за 2008, 2009, 2010-2013 роки, Звіт Наглядової ради Товариства за 2008, 2009, 2010-2013 роки, Звіт Ревізійної комісії про результати фінансово-господарської діяльності Товариства за цей же період з наступним їх затвердженням, при розгляді яких не висунуто будь-яких заперечень відносно проведення зазначених господарських операцій зі спірними векселями.

Таким чином, вищий орган управління товариства загальні збори акціонерів позивача власними діями з затвердження звітів правління, звітів та висновків ревізійної комісії, звітів спостережної (Наглядової) ради та фінансової звітності схвалив видачу спірних векселів і, відповідно, наявність зобовязання позивача з їх погашення.

Такої ж правової позиції в оцінці дій вищого органу управління товариства загальних зборів акціонерів у східних спірних правовідносинах дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 02.12.2015р. у справі №910/10794/15.

Отже, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджені дії позивача, які слід вважати схваленням правочину з видачі зазначених векселів неуповноваженою на те особою. Тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача направлені на уникнення сплати боргу за спірними векселями, а тому суд обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржуване рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2016р. у справі №904/227/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складений - 20.04.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Березкіна