ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року Справа № 910/11562/15

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Студенця В.І., за участі представника відповідача Ю. Братищенка (дов. від 20.03.2016), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 21 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2016 року у справі № 910/11562/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" до товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" про виселення із займаного приміщення,

УСТАНОВИВ:
У травні 2015 року публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" про повернення об'єктів оренди: складського приміщення та постового будинку, що знаходяться за адресою: місто Київ, пров. Чугуєвський, 21, з підстав закінчення строку дії договору оренди від 23 липня 2002 року № ДО-08-2002 та передати спірні приміщення за актом прийому-передачі (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 липня 2015 року (суддя І. Борисенко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2016 року, позов задоволено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" просить рішення та постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статті 795 Цивільного кодексу України, статей 43, 82, 105 Господарського процесуального кодексу України та направити справу на новий розгляд.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" право на подання відзиву на касаційну скаргу не використало і його представник у судове засідання не з'явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 23 липня 2002 року сторони уклали договір оренди № ДО-08-2002 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач (орендодавець) надав відповідачу (орендар) у тимчасове платне користування складське приміщення та постовий будинок загальною площею 776, 1 м2, що розташовані за адресою: місто Київ, провулок Чугуєвський, 21.

Умовами договору сторони погодили, що об'єкт оренди вважається переданим з моменту підписання акта здачі-приймання; у разі відсутності акта об'єкт вважається переданим з моменту підписання (розірвання) даного договору; якщо жодна сторона в термін 2 місяці до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, договір пролонгується ще на один рік; повернення орендодавцю об'єкта, що орендується, здійснюється двосторонньою комісією, яка складається із представників сторін; сторони повинні призначити своїх представників у двосторонню комісію та приступити до передавання об'єкта, що орендується, протягом 5 днів до моменту закінчення терміну оренди; при передачі об'єкта, що орендується, складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії (пункти 3.6, 3.7, 4.2, 8.1, 8.2, 8.5 договору).

Додатковою угодою від 4 січня 2013 року № 3 до договору сторони встановили, що дія договору оренди закінчується 1 березня 2014 року.

У зв'язку з припиненням договору позивач неодноразово просив відповідача звільнити займані приміщення.

Неповернення відповідачем об'єкта оренди спричинило спір.

Згідно з приписами частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За правилами частини 4 статті 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (частина 2 статті 291 Господарського кодексу України)

За змістом частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Ураховуючи, що орендодавець своєчасно повідомив про припинення відносин оренди і безпідставне користуватися орендарем об'єктом оренди, господарські суди правомірно задовольнили позов.

Доводи відповідача щодо відшкодування позивачем вартості поліпшення майна у разі його повернення апеляційний господарський суд обґрунтовано визнав безпідставними, оскільки не звільняють від обов'язку повернути об'єкт оренди.

Твердження відповідача про вихід господарським судом за межі позовних вимог спростовується заявою позивача від 21 липня 2015 року про уточнення позовних вимог.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду міста Києва від 21 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2016 року у справі № 910/11562/15 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Техенергобуд" без задоволення.

Головуючий, суддя І. М. Васищак
Суддя Б. М. Грек
Суддя В. І. Студенець