КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа№ 910/28103/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Костильов В.А. - дов. від 25.12.2015 року № 169

від відповідача: ОСОБА_3 - дов. від 15.02.2016 року № 149

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року

у справі № 910/28103/15 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Комунального підприємства „Київський метрополітен" (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (м. Київ)

про стягнення заборгованості, виселення з приміщення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство „Київський метрополітен" з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 у розмірі 53 454 грн. 86 коп., пені - 7 639 грн. 29 коп., 3% річних - 393 грн. 15 коп., а всього 61 487 грн. 30 коп.; про виселення ФОП ОСОБА_4 у строк, не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили з частини вестибюля, визначеної тимчасовими огороджувальними конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 31,4 кв.м за адресою: місто Київ, станція метро „Майдан Незалежності"; про зобов'язання відповідача у строк, не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски) загальною площею 31,4 кв.м, що належить відповідачу та знаходяться за адресою: місто Київ, станція метро „Майдан Незалежності" , частина вестибюля.

Рішенням від 20.01.2016 року господарський суд міста Києва позов задовольнив частково. Стягнув з ФОП ОСОБА_4 на користь КП „Київський метрополітен" заборгованість в розмірі 53 454 грн. 86 коп. та 3% річних у розмірі 393 грн. 15 коп. Виселив ФОП ОСОБА_4 з нерухомого майна, частини вестибюля, визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) ФОП ОСОБА_4 Зобов'язав ФОП ОСОБА_4 демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), загальною площею 31,4 м кв., що належить ФОП ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: місто Київ, станція метро „Майдан Незалежності", частина вестибюля. В іншій частині позову відмовив. Стягнув з ФОП ОСОБА_4 на користь КП „Київський метрополітен" витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 502 грн. 68 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ФОП ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення строку на подання апеляційної скарги та апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва по справі № 910/28103/15 від 20.01.2016 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 року ФОП ОСОБА_4 було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/28103/15 у судовому засіданні за участю представників сторін з врахуванням ухвали про виправлення описки від 04.02.2016 року.

В судовому засіданні 14.04.2016 року представник відповідача подав заяву про зупинення провадження по справі до прийняття рішення господарським судом по справі № 910/6341/16 про визнання продовженим (пролонгованим) договору від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11. Після обговорення судова колегія відхилила дане клопотання, оскільки провадження у справі № 910/6341/16 було порушено (08.04.2016 року) після прийняття оскаржуваного рішення у справі № 910/28103/15 (20.01.2016 року), а отже не було і не могло бути відоме суду першої інстанції.

В судовому засіданні 14.04.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 15.10.2011 року Комунальне підприємство „Київський метрополітен" (орендодавець) та Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (орендар) уклали договір оренди № 210-У(Ор)-11, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київради від 29.04.2010 року № 590/4028 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП „ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро „Майдан Незалежності", для торгівлі непродовольчими товарами.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП „Київський метрополітен" (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 він вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 29.04.2010 року № 590/4028 діє з 13.10.2011 року до 13.10.2014 року (2 роки 364 дні).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 року № 2269-XII, в редакції Закону України від 23.12.1997 року № 768/97-ВР, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено.

На підставі ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", в редакції Закону України від 14.03.1995 року № 98/95-ВР, ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, передбачено, що договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що передбачені в договорі, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

КП „Київський метрополітен" надіслало на адресу відповідача лист від 17.10.2014 року № 32, в якому повідомило орендаря про закінчення терміну дії договору, відмову від продовження дії цього договору та вимагало звільнити об'єкт оренди до 12.11.2014 року та передати орендоване майно позивачу по акту прийому-передачі, як зазначено в п. 7.5, 4.14 договору.

Таким чином договір оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 припинився, оскільки протягом місяця після закінчення терміну дії договору орендодавець заперечив проти його продовження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", в редакції Закону України від 14.03.1995 року № 98/95-ВР, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлюється, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Також в п. 7.5 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 сторони визначили, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону „Про оренду державного та комунального майна" в редакції Закону України, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

В п. 4.14 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 сторони погодили, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14, в силу вступає рішення Київради. При цьому оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

В зв'язку з тим, що відповідач користується майном після закінчення терміну дії договору, то колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідачем не виконується свій обов'язок про звільнення приміщення, визначений ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", ч. 1 ст. 785 ЦК України та п. 7.5 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11, а тому позов про виселення орендаря з частини вестибюля, визначеної тимчасовими огороджувальними конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 31,4 кв.м за адресою: місто Київ, станція метро „Майдан Незалежності" є обґрунтованим і був правомірно задоволений місцевим господарським судом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

А тому місцевий господарський суд правомірно визнав, що заявлена позовна вимога про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски) загальною площею 31,4 кв.м, що належить відповідачу та знаходяться за адресою: місто Київ, станція метро „Майдан Незалежності" , частина вестибюля є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Проте, позивач також просить суд зобов'язати відповідача здійснити зазначені вище дії у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дати набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV, в редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ч. 2 ст. 30 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про виселення та зобов'язання демонтувати огороджуючи конструкції саме протягом 10 днів не підлягають задоволенню, оскільки рішення в цій справі підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження" і колегія суддів не вбачає підстав для встановлення іншого строку виконання судового рішення, ніж визначеного Законом України „Про виконавче провадження".

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 53 454 грн. 86 коп. недоплати орендних платежів за період з 10.04.2013 року по 20.09.2015 року.

Згідно із п. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Орендна плата згідно ст. 284 Господарського кодексу України є істотною умовою договору оренди.

Згідно з п.п. 3.1 та 3.2 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 29.04.2010 року № 590/4028 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 року № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати (Додаток № 2), що є невід'ємною частиною цього договору, становить 198 грн. 72 коп. за 1 кв.м орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на липень 2011 року складає 6 239 грн. 67 коп. без ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

П. 3.4 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 визначено, що додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою податок на додану вартість у розмірах та порядку визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.5 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 оплата по договору проводиться орендарем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при повернення об'єкта оренди орендодавцеві.

Згідно з п. 3.6 договору оренди від 15.10.2011 року № 210-У(Ор)-11 орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Факт порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної оплати орендної плати за договором був вірно встановлений місцевим господарським судом та не був спростований відповідачем.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого господарського суду про стягнення заборгованості з орендних платежів у розмірі 53 454 грн. 86 коп. підлягає залишенню без змін.

Також позивач просив стягнути 7 639 грн. 29 коп. пені та 393 грн. 15 коп. 3% річних.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки позивач просить стягнути пеню за період з 10.04.2015 року по 20.09.2015 року, тобто після закінчення дії договору оренди (13.10.2014 року), то колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив позивачу в позові про стягнення 7 639 грн. 29 коп. пені за період з 10.04.2015 року по 20.09.2015 року, оскільки законодавчо розмір пені для правовідносин між сторонами не визначено, а підставою для нарахування пені у даних правовідносинах може бути тільки діючий договір.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру 3% річних за період з 10.04.2015 року по 20.09.2015 року та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув 3% річних в розмірі 393 грн. 15 коп.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги КП „Київський метрополітен" до ФОП ОСОБА_4 є частково обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню частково.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року по справі № 910/28103/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року по справі № 910/28103/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/28103/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім