ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 р. Справа № 923/269/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" м. Херсон

до: відповідача-1 - товариства з обмеженою відповідальністю "Алтеза-2013" м. Херсон с.Зеленівка

відповідача-2 - приватного підприємства "Гринчуцьке", с. Гринчук Кам'янець-Подільського району Хмельницької області

про стягнення 27951грн. 59коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа ОСОБА_1, довір. від 05.10.2015р.

від відповідача -1 - не прибули

від відповідача - 2 - не прибули

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" (позивач) звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Алтеза-2013", приватного підприємства "Гринчуцьке" 1947грн. 07коп. 3% річних, 4412грн. 63коп. втрат від інфляції та 21591грн. 89коп. пені.

Ухвалою від 05.04.2016р. розгляд справи відкладався.

Відповідач-1 своїм правом на судовий захист та участь представника в судовому засіданні не скористався, в засідання суду двічі не з'являвся, відзив на позов і витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача-1 щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Ухвала від 21.03.2016р. про порушення провадження у справі та ухвала від 05.04.2016р. про відкладення розгляду справи, надіслані судом відповідачу-1 за адресою зазначеною в позовній заяві та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (м. Херсон с. Зеленівка вул. Степова 63) повернулись до суду з відміткою пошти "за закінченням строку зберігання".

Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно обовязку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Згідно абзаців 1,3 підпункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України №3 від 16.01.2013 року) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач-2 в засідання суду не прибув, відзиву на позовну заяву не надав з невідомих причин, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення йому ухвали від 21.03.2016р. про порушення провадження у справі та ухвали від 05.04.2016р. про відкладення розгляду справи.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

25 травня 2015 року між приватним підприємством "Гринчуцьке" (відповідач-2, замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована колона №23" (позивач, підрядник) укладено договір підряду №25/05-1 (далі - договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання зі своїх матеріалів та матеріалів замовника, своїми та залученими силами та засобами виконати та здати у встановлений строк роботи з виготовлення і монтажу арочної оболонки із рулонної сталі (далі роботи), а замовник зобовязується своєчасно та в порядку, визначеному цим договором, прийняти та оплатити виконані роботи.

За змістом ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

За умовами п.1.2. договору роботи виконуються за адресою: Хмельницька область, Камянець-Подільський район, с. Гринчук, вул. Польова, 1.

Пунктом 1.3. договору вартість, обсяг та перелік робіт за договором визначається сторонами у кошторисній документації.

Відповідно до п.2.1. договору загальна вартість робіт за цим договором складає 650742,00 грн.

Пунктом 2 договору сторони погодили порядок проведення розрахунків: замовник перераховує підряднику авансовий платіж у розмірі 60% від загальної вартості робіт, визначеної у п.2.1. договору; з дати початку робіт на будівельному майданчику замовник перераховує підряднику платіж у розмірі 20% від загальної вартості робіт, визначеної у п.2.1. договору; остаточний розрахунок замовник здійснює протягом 3 робочих днів після підписання сторонами акту приймання-передачу виконаних робіт.

01.07.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Алтеза-2013" (поручитель) укладено договір поруки. Згідно з розділом 1 договору поруки поручитель у повному обсязі поручився перед кредитором за виконання обов'язку боржником - приватним підприємством "Гринчуцьке" по сплаті суми основного боргу, пені, інфляційних збитків, 3% річних, пені та інших штрафних санкцій за договором підряду № 25/05-1 від 25.05.2015р. в межах суми 300000грн.00коп. У випадку несплати боржником основного боргу, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно приписів ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач зазначає, що розрахунки за виконані роботи за договором підряду № 25/05-1 відповідачем-2 проводились невчасно.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 03.12.2015 р. у справі №923/1709/15 було стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Алтеза-2013" та приватного підприємства "Гринчуцьке" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона №23" основний борг в сумі 192596,32 грн., три відсотки річних в сумі 1440,51 грн., пеню в сумі 24968,93 грн., 3285,09 грн. судового збору та 4000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Позивач зазначає, що за рішенням суду у справі № 923/1709/15 3% річних, пеню та втрати від інфляції було стягнуто за період з 31.07.2015р. по 30.10.2015р.

Позивач посилається на те, що оскільки борг було сплачено боржником 02 березня 2016р., на підтвердження чого ним надано банківську виписку, тому він звернувся до суду з позовом про стягнення 1947грн. 07коп. 3% річних, 4412грн. 63коп. втрат від інфляції та 21591грн. 89коп. пені.

Згідно з ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому вимоги позивача про стягнення 3% річних та втрат від інфляції є обґрунтованими.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 04.07.2011р. у справі № 13/210/10).

Позивач нарахував відповідачам 3% річних в сумі 1947грн. 07коп. за період з 30.10.2015р. по 01.03.2016р.

Дослідивши наданий розрахунок, господарський суд зауважує, що він має помилки та додає свій розрахунок, виконаний відповідно до вимог чинного законодавства

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
192596.3230.10.2015 - 01.03.20161243 %1962.90
Таким чином, за здійсненим судом розрахунком, сума 3% річних становить 1962грн. 90коп., що є більшою, ніж та, яка заявлена позивачем.

Проте, відповідно до правових норм ГПК України, суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, тобто у даному випадку самостійно стягнути суму 3% річних, яка перевищує суму, яка заявлена позивачем до стягнення.

З огляду на викладене, заявлена позивачем вимога щодо стягнення суми 3% річних у розмірі 1947 грн. 07 коп. підлягає задоволенню.

Позивач нарахував відповідачам втрати від інфляції в сумі 4412грн. 63коп. за період з 01.09.2015р. по 31.01.2016р.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань втрат від інфляції, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині позивачем доведені та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.4.3. Договору підряду № 25/05-1 від 25.05.2015р. у випадку недотримання замовником строку оплати виконаних робіт, передбачених розділом 2 договору, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період порушення від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення.

Позивачем нараховано 21591грн. 89коп. пені за період з 30.10.2015р. по 31.01.2016р.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки (в тому числі і пені); відшкодування збитків.

Штрафними санкціями за вимогами статті 230 Господарського Кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд зауважує, що він має помилки та додає свій розрахунок, виконаний відповідно до вимог чинного законодавства

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
192596.3230.10.2015 - 17.12.20154922.0000 %0.121 %*11376.37
192596.3218.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %0.121 %*9751.18
192596.3229.01.2016 - 31.01.2016322.0000 %0.120 %*694.61
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 21822.16 грн., що є більшою ніж заявлена позивачем.

Проте, відповідно до правових норм ГПК України, суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, тому заявлена позивачем вимога щодо стягнення суми пені у розмірі 21591 грн. 89 коп. підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат на оплату послуг адвоката у сумі 2204,00грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, в контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Частиною 3 статті 48 ГПК України передбачено, що витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закон).

В розумінні даних статей судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 2 Закону та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст. 4 цього Закону.

Згідно ст. 30 Закону оплата праці адвоката провадиться на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою та адвокатським об'єднанням або адвокатом.

Судом встановлено, що 01.03.2016 р. між позивачем та адвокатським об'єднанням "Консул" укладено договір № 01-03/02 про надання послуг адвоката.

Пунктом 3 договору сторони погодили, що вартість послуг становить 2204,00 грн. Розрахунок вартості послуг адвоката зазначено в додатку № 1 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 17.03.2016р. сплачено суму за надання адвокатських послуг у розмірі 2204,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 244 від 17.03.2016р.

Послуги надавались адвокатом ОСОБА_1, який має свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 385 від 07.12.2006р.

Відповідно до п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З огляду на викладене, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору та витрат на послуги адвоката відшкодовуються йому за рахунок відповідачів відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуючи з кожного по 689грн. 00 коп. судового збору та 1102грн. 00коп. витрат на послуги адвоката.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Алтеза-2013" (м. Херсон с.Зеленівка вул. Степова 63, код 38822664), приватного підприємства "Гринчуцьке" (с.Гринчук Кам'янець-Подільського району Хмельницької області вул. Польова 1, код 33409835) солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" (м. Херсон вул. Нафтовиків 71, код 35329851) 1947грн. 07коп. 3% річних, 4412грн. 63коп. втрат від інфляції та 21591грн. 89коп. пені.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Алтеза-2013" (м. Херсон с.Зеленівка вул. Степова 63, код 38822664) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" (м. Херсон вул. Нафтовиків 71, код 35329851) 689грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та 1102грн. 00коп. витрат на послуги адвоката.

4. Стягнути з приватного підприємства "Гринчуцьке" (с. Гринчук Кам'янець-Подільського району Хмельницької області вул. Польова 1, код 33409835) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована механізована колона № 23" (м. Херсон вул. Нафтовиків 71, код 35329851) 689грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та 1102грн. 00коп. витрат на послуги адвоката.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили, зокрема, за п. 2 резолютивної частини рішення видати окремий наказ за кожним з боржників з застереженням про те, що стягнення є солідарним (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Повне рішення складено 22.04.2016р.

Суддя В.П.Ярошенко