РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 918/101/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 29.02.16 р.

у справі № 918/101/16 (суддя Андрійчук О.В. )

позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

відповідач ОСОБА_2 підприємство "Костопількомуненергія"

про стягнення в сумі 58 779,17 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність №14-89 від 18.04.2014р.);

відповідача - ОСОБА_4 (довіреність №02-15/286 від 05.04.2016р.).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 року у справі №918/101/16 в позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Костопількомуенергія" про стягнення 58 779,17 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.12.2013 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та ОСОБА_2 підприємством "Костопількомуненергія" (покупець/відповідач) був укладений договір № 1827/14-БО-28 купівлі-продажу природного газу (далі - договір, а.с. 13-18), згідно п.1.1 якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець в свою чергу зобов'язувався прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 31.01.2014 року), газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно з п.2.1 договору продавець передає покупцеві у період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ в обсягом до 1 390,0 тис.куб.м.: січень - 310; лютий - 250; березень - 220; квітень - 60; жовтень - 70; листопад - 200; грудень - 280. Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Пунктами 3.3., 3.4. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числі місяця, наступного за місцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві однин примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У разі зміни НКРЕ ціни на природний газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію (п.5.3 договору).

За умовами п.5.2 договору, до якого додатковими угодами № 1 від 31.01.2014 року, № 2 від 22.04.2014 року, № 3 від 19.05.2014 року, № 4 від 13.06.2014 року, № 5 від 08.09.2014 року, № 6 від 18.11.2014 року, № 7 від 09.12.2014 року, вносилися зміни, ціна за 1000 куб.м. газу становить 5 900,00 грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою - 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ - 7 661,64 грн.

Відповідно до п.п. 6.1,6.2 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовим коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. При невиконанні покупцем вимог, передбачених п. 6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

Згідно п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

Як встановлено судами обох інстанцій, позивачем протягом січня-грудня 2014 року на виконання умов договору поставлено відповідачу природний газ в обсязі 722,093 тис. куб.м. на загальну суму 3 568 693,51 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 року на суму 580 555,88 грн., від 28.02.2014 року на суму 490 656,25 грн., від 31.03.2014 року на суму 338 304,59 грн., від 30.04.2014 року на суму 86 028,15 грн., від 31.10.2014 року на суму 228 111,11 грн., від 30.11.2014 року на суму 701 261,93 грн., від 25.12.2014 року на суму 782 490,96 грн., від 31.12.2014 року на суму 361 284,64 грн. (а.с. 26-33).

Натомість, відповідач, в порушення умов договору та взятих на себе зобов'язань, оплату за отриманий газ здійснив несвоєчасно.

Враховуючи викладене, НАК "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду з позовом до КП "Костопількомуненергія" про стягнення пені в розмірі 18 767,32 грн., 38 613,32 грн. інфляційних втрат та 1398,53 грн. відсотків річних.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управління Костопільської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 підприємством "Костопількомуненергія", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір № 1652/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") (далі - договір про організацію взаєморозрахунків, а.с. 49-50).

Предметом вказаного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року № 30 (п.1 договору).

Згідно з п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків сторона шоста (відповідач) перераховує на рахунок останньої сторони (позивача) кошти в сумі 300 000,00 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 10.12.2013 року № 1827/14-БО-28 в сумі 300 000,00 грн., у тому числі ПДВ 50 000,00 грн.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п.15 договору про організацію взаєморозрахунків).

Відповідно до п.п.2 п.12 договору про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

В п.17 договору про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 1652/30 від 29.12.2014р., сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу від 10.12.2013р. № 1827/14-БО-28.

Разом з тим, договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

Як встановлено судами обох інстанцій, на виконання договору про організацію взаєморозрахунків комунальне підприємство "Костопількомуненергія" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету погасило основний борг у сумі 300 000,00 грн. перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням № 2242 від 30.12.2014 року (а.с.51).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених п.п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу від 10.12.2013р. № 1827/14-БО-28 та частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі згідно з пунктом 17 цього договору засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені в розмірі 18 767,32 грн. та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (у вигляді нарахованих позивачем 1398,53 грн. відсотків річних та 38 613,32 грн. збитків внаслідок інфляції) та відповідно задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду про те, що у разі укладання сторонами у справі з відповідними органами державної влади договорів про організацію взаєморозрахунків із погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, не застосовуються, оскільки такими договорами змінюються строки виконання зобов'язання, викладений в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 25.03.2015 року у справі № 924/1265/13, від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 07.10.2015 року у справі №924/406/14, від 07.10.2015 року у справі №924/1236/14.

При цьому, як у вищезазначених справах, так і в даній справі нарахування інфляційних втрат та річних передувало укладенню договору про організацію взаєморозрахунків, однак це не вплинуло на констатацію факту відсутності підстав для стягнення інфляційних втрат та річних з огляду на зміну порядку та строку проведення розрахунків за природний газ.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 року у справі №918/101/16 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.