ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. Справа № 909/134/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Салютем Плюс",

юридична адреса:В"їзд Вологодський 2-Й, буд.2, м. Харків, 61033;

поштова адреса: вул.Киргизька, 19, корп.1, оф.805, м. Харків, 61105;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь",

вул. Ровенька, 1,с. Новий Мізунь, Долинський район,

Івано-Франківська область,77543;

про: стягнення заборгованості в сумі 24 443,57грн., з яких: 20 000,00грн. - основний борг,

3 290,48грн. - пеня, 928,75грн. - інфляційні втрати, 224,34грн. - 3% річних.

Представники сторін в судове засідання не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Салютем Плюс" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "Мізунь" 24 443,57грн., з яких: 20 000,00грн. - основний борг, 3 290,48грн. - пеня, 928,75грн. - інфляційні втрати, 224,34грн. - 3% річних.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 29.03.16р. Однак, адресував суду клопотання вх№5029/16 від 11.04.16р., в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути спір у відсутності позивача.

Позовні вимоги, позивач виклав у позовній заяві, вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору на перевезення вантажу №16.03/025-2015 від 16.03.15р., на виконання умов якого, на підставі Договорів-заявок на разове перевезення вантажу до Договору, позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 70 300,00грн., що підтверджують акти надання послуг №498 від 17.03.15р., №657 від 03.04.15р., №774 від 18.04.15р., №792 від 27.04.15р., №1686 від 30.07.15р., №1781 від 08.08.15р., товарно-транспортні накладні №727 від 28.07.15р., №762 від 06.08.15р.;

- неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань в частині здійснення повного розрахунку за надані транспортні послуги в сумі 20 000,00грн.;

- звернення до відповідача з вимогою від 29.12.15р., про оплату коштів, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача;

- п.6.3.2. Договору, приписи ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі яких, відповідачу нараховано 3 290,48грн. - пені, 928,75грн. - інфляційних втрат, 224,34грн. - 3% річних;

- норми ст.ст. 526, 530, 549, 625 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 29.03.16р. Проте, направив суду відзив на позов б/н від 23.03.16р. (вх№4069/16 від 24.03.16р.), в якому проти позовних вимог заперечує, звертає увагу суду на те, що позивачем не подано належних доказів в підтвердження факту отримання відповідачем оригіналів документів, обумовлених п.5.4.Договору, що є необхідною умовою для здійснення розрахунків за надані транспортні послуги, і як наслідок вважає, що в даному випадку, неможливо встановити конкретну дату від якої розпочався відлік 30-денного терміну на оплату відповідачем коштів за послуги з перевезення вантажу. Крім того, вказує, що відповідачем - ТОВ "Мізунь", періодично здійснювалась часткова оплата коштів за надані послуги з перевезення вантажу, при цьому, у призначенні платежу жодного разу не вказувався номер та дата конкретного акту наданих послуг, і такі платежі, на думку відповідача, повинні зараховуватись на погашення заборгованості, в хронологічному порядку, починаючи з такої, що виникла у найдавніший період і до повного її погашення, а відтак, неправомірним є віднесення позивачем на свій власний розсуд часткової оплати коштів за перевезення вантажу від 07.08.15р., в той час як, сума коштів за перевезення вантажу від 27.07.15р., являється неоплаченою. Вважає позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими, просить суд, відмовити в позові.

Беручи до уваги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, враховуючи той факт, що позивач адресував суду заяву про розгляд спору без його участі, а відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності сторін, за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Між ТОВ "Салютем Плюс" (Перевізник/позивач) ТОВ "Мізунь" (Замовник/відповідач) укладено Договір на перевезення вантажу №16.03/025-2015 від 16.03.15р.

Згідно п.1.1. Договору, Перевізник бере на себе зобов"язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж у міжміському, міжнародному сполученні (згідно заявки на транспортні послуги) до місця призначення та видати його особі, яка має право на одержання ватажу (Вантажоодержувачу), а Замовник зобов"язується сплатити провізну плату за надані Перевізником транспортні послуги, відповідно до умов цього Договору.

Перевізник здійснює перевезення вантажу на підставі письмових заявок на перевезення, що подаються Замовником (Додаток №1). Заявка повинна містити наступну інформацію: найменування вантажу; вид, кількість транспортних засобів, їх вантажопід"ємність; вантаж/обсяг вантажу; тара та/або упаковка; дату, час та адресу місця відправлення, призначення; маршрут перевезення; ціну, вартість вантажу; перевізну плату; повне найменування вантажоодержувача та необхідну інформацію про нього; умови транспортування вантажу. Заявка на перевезення вантажу вважається прийнятою в момент підписання та скріплення печаткою уповноваженої особи Перевізника (п.п.2.1., 2.1.1, 2.3. Договору).

Пунктами 5.2.- 5.4. Договору обумовлено, що провізна плата за кожне перевезення вказується у заявках до цього Договору. Сплата грошової суми за кожне перевезення здійснюється Замовником на підставі рахунка-фактури і акту виконаних робіт. Підставою для виставлення рахунка-фактури є підписання акту виконаних робіт. Рахунок - фактура повинна бути сплачена Замовником протягом 30 банківських днів після отримання Замовником оригіналів: рахунка-фактури, податкової, товарно-транспортної, видаткової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, Замовник/відповідач неодноразово звертався до Перевізника/позивача з Договорами - заявками на разове перевезення вантажу, в яких обумовлено найменування Вантажовідправника; Перевізника; марку, номери тягача та причепа; маршрут, вагу, об"єм, габарити вантажу; дату, пункт навантаження, розвантаження вантажу; суму фрахту та умови оплати (а.с.126-131). Заявки, погоджені та скріплені печатками Замовника - ТОВ "Мізунь" та Перевізника - ТОВ "Салютем Плюс". І як наслідок, на виконання умов договірних відносин, позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу, обумовлені Договорами - заявками (а.с.126-131), на загальну суму 70 300,00грн. Даний факт підтверджують належним чином оформлені, підписані без жодних зауважень та скріплені печатками сторін акти надання послуг №498 від 17.03.15р., №657 від 03.04.15р., №774 від 18.04.15р., №792 від 27.04.15р., №1686 від 30.07.15р., №1781 від 08.08.15р. (а.с.25-30), товарно-транспортні накладні №727 від 28.07.15р., №762 від 06.08.15р. (а.с.31-34).

Крім того, позивачем надано суду податкові накладні №118 від 17.03.15р., №28 від 03.04.15р., №126 від 18.04.15р., №181 від 27.04.15р., №239 від 27.04.15р., №374 від 30.07.15р., №104 від 08.08.15р. (а.с.35-50), в яких зазначено Продавця - ТОВ "Салютем Плюс" та Покупця - ТОВ "Мізунь", відображено Договір перевезення вантажу №16.03/025-2015 від 16.03.15р., обсяги постачання (база оподаткування) та загальну суму коштів, що підлягає сплаті - 70 300,00грн.

Матеріали справи містять банківські виписки по рахунку ТОВ "Салютем Плюс" (а.с.51-53, 163), з яких вбачається факт перерахування відповідачем позивачу коштів за послуги з перевезення вантажу, згідно Договору №16.03/025-2015 від 16.03.15р., в загальній сумі 50 300,00грн. При цьому, неоплаченими в повному обсязі залишились транспортні послуги в розмірі 20 000,00грн., згідно актів надання послуг №1686 від 30.07.15р., №1781 від 08.08.15р. (а.с.29-30).

Позивач звертався до відповідача з вимогою від 29.12.15р. (а.с.54-56), про оплату коштів за надані послуги з перевезення вантажу в сумі 20 000,00грн. Однак, доказів належного реагування з боку відповідача суду не пред"явлено.

Станом на 14.04.16р., в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили здійснення відповідачем розрахунків за надані позивачем транспортні послуги в розмірі 20 000,00грн.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір на перевезення вантажу №16.03/025-2015 від 16.03.15р., укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (ч.ч.1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України ч. ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Оскільки, відповідач неналежно виконав свої зобов"язання, які випливають з Договору та закону, то, вимога позивача про стягнення з відповідача коштів за надані транспортні послуги, в сумі 20 000,00грн., підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заперечення відповідача про ненастання строку оплати за надані транспортні послуги, який обумовлений п.5.4.Договору та Договорами - заявками на разове перевезення вантажу, то воно визнається судом помилковим. Позивачем надано суду фотокопії експрес - накладних Нової Пошти №5641 від 07.08.15р., №1489 від 13.08.15р. (а.с.57-58), згідно яких, ОСОБА_1, на підставі довіреності №3 від 05.01.15р., виданої ТОВ "Салютем Плюс", направив ТОВ "Мізунь" пакет документів, з оголошеною вартістю 100,00грн., 200,00грн. За результатами відстеження експрес - накладних №5641, №1489 на офіційному сайті Нової Пошти, судом встановлено, що пакет документів отримано одержувачем - ТОВ "Мізунь" 11.08.15р. та 18.08.15р., і як наслідок, строк виконання зобов"язання з оплати коштів за надані транспортні послуги сплив 23.09.16р. та 30.09.15р., відповідно.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6.3.2. Договору обумовлено, що у випадку прострочення оплати за надані послуги Замовник сплачує Перевізнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Позивачем нараховано відповідачу 3 290,48грн. - пені, за період з 23.09.15р. по 09.02.16р. від суми боргу 12 800,00грн. (перевезення від 29.07.15р.) та з 30.09.15р. по 09.02.16р. від суми боргу 7 200,00грн. (перевезення від 07.08.15р.); 224,34грн. - 3% річних за аналогічні періоди та від аналогічних сум боргу; 928,75грн. - інфляційних втрат за період вересень 15р. - січень 16р., від сум боргу 12 800,00грн. та 7 200,00грн., відповідно (розрахунок а.с.107-109).

Судом здійснено перевірку нарахування позивачем пені, 3% річних, інфляційних втрат та встановлено, що позивачем невірно визначено періоди та суми боргу від яких здійснено такі нарахування.

Приписами п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Відповідно до роз'яснень Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України, викладених у листі № 06-10/10-1215 від 29.10.2004р., питання віднесення платежу, у призначенні якого не зазначено періоду, в якому надані послуги чи товар, має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення, тобто позивач має спрямувати кошти, які сплачуються відповідачем без чіткого зазначення призначення платежу, в першу чергу на погашення боргу, який виник раніше.

В даному випадку, враховуючи відсутність між сторонами погоджених договірних умов щодо зарахування сплачених грошових коштів за надані транспортні послуги, як і відсутність у банківських виписках, в призначенні платежу посилання на конкретний Договір-заявку на разове перевезення вантажу чи акт наданих транспортних послуг, суму сплачених відповідачем грошових коштів, слід зарахувати в рахунок часткової оплати послуг з перевезення вантажу, згідно акту наданих послуг №1686 від 30.07.15р. (тобто в порядку черговості, починаючи із суми боргу, що виникла у найдавніший період).

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування: 3 268,81грн. - пені, за період з 24.09.15р. (початок періоду порушення виконання зобов"язання) по 28.09.15р. від суми боргу 12 800,00грн., за період з 29.09.15р. (проведена часткова оплата коштів) по 09.02.16р. (кінцевий період визначений позивачем у розрахунку) від суми боргу 6 900,00грн. та за період з 01.10.15р. (початок періоду порушення виконання зобов"язання) по 09.02.16р. (кінцевий період визначений позивачем у розрахунку) від суми боргу 13 100,00грн; 222,64грн. - 3% річних за аналогічні періоди та від аналогічних сум боргу; 458,21грн. - інфляційних втрат за період жовтень 2015р.- січень 2016р. (кінцевий період визначений позивачем у розрахунку), від суми боргу 6 900,00грн. та від суми боргу 13 100,00грн., за цей же період, при цьому, судом враховано вказівки, викладені у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97 (сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, стягненню з відповідача, в судовому порядку, підлягає вартість наданих транспортних послуг в сумі 20 000,00грн., пеня в сумі 3 268,81грн., 3% річних в сумі 222,64грн., інфляційні втрати в сумі 458,21грн. В частині стягнення 21,67грн. - пені, 1,70грн. - 3% річних, 470,54грн. - інфляційних втрат - відмовити.

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 538, 599, 655, 625, 629, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов ТОВ "Салютем Плюс" до відповідача ТОВ "Мізунь" про стягнення 24 443,57грн.- задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь", вул. Ровенька, 1, с.Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область,77543 (ідентифікаційний код 32149452) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Салютем Плюс", В"їзд Вологодський 2-Й, буд.2, м. Харків, 61033 (ідентифікаційний код 38879511) 20 000,00грн. (двадцять тисяч грн. 00коп.) - заборгованості, 3 268,81грн. (три тисячі двісті шістдесят вісім грн. 81коп.) - пені, 222,64грн. (двісті двадцять дві грн. 64коп.) - 3%річних, 458,21грн. (чотириста п"ятдесят вісім грн. 21коп.) - інфляційних втрат, 1 350,02грн. (одну тисячу триста п"ятдесят грн. 02 коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь", вул. Ровенька, 1, с.Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область,77543 (ідентифікаційний код 32149452) 21,67грн. - пені, 1,70грн. - 3% річних, 470,54грн. - інфляційних втрат - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення складено 18.04.16р.

Суддя С.Кобецька