РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа № 910/3446/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ" (далі - Товариство) до публічного акціонерного товариства "ДТЕК КРИМЕНЕРГО" (далі - Крименерго) про повернення авансових платежів в сумі 244 259,83 грн.,

за участі представників:

позивача: Зеннікова П.Д., за довіреністю від 14 травня 2015 року № 4,

відповідача: не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2016 року Товариство звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2014 року між позивачем та Крименерго укладено додаткову угоду про розірвання договору №2924 про поставку електричної енергії від 22 вересня 2004 року. Станом на 31 жовтня 2014 року у відповідача обліковується 244 259,83 грн. переплати за послуги, які мали бути надані Товариству в майбутньому. Посилаючись на положення статей 525, 526, 693 та 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) Товариство просило стягнути вказану суму авансових платежів з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 березня 2016 року порушено провадження у справі № 910/3446/16 та її розгляд призначено на 17 березня 2016 року.

17 березня 2016 року розгляд справи відкладений на 14 квітня 2016 року, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Під час судового засідання 14 квітня 2016 року представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 1 березня 2016 року та про відкладення розгляду справи від 17 березня 2016 року надіслані відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих позивачем документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2004 року між закритим акціонерним товариством «Камоцці-Пневматик-Симферополь» (правонаступником якого є позивач) та відкритим акціонерним товариством «Крименерго» (правонаступником якого є відповідач) укладено договір про поставку електричної енергії № 2924.

Пунктом 2.2.3. вказаного правочину передбачено, що до обов'язків позивача належить здійснення оплати Крименерго вартості електричної енергії та інших нарахувань у відповідності до умов додатку «Порядок розрахунків», згідно якого розрахунковим слід вважати період з 25 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця.

Умовами пункту 9.5. договору про поставку електричної енергії сторони передбачили, що правочин може бути розірваний з ініціативи будь-якої сторони у порядку, передбаченому законодавством України.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року сторонами підписано додаткову угоду про розірвання договору № 2924 від 22 вересня 2014 року.

31 жовтня 2014 року сторони склали та підписали акт звірки розрахунків, з якого вбачається, що кредиторська заборгованість відповідача перед Товариством складає 244 259,83 грн.

З метою досудового врегулювання даного спору, 10 листопада 2015 року Товариство направило відповідачу лист № 01- 11/483 з проханням повернути авансові платежі. У той же час дана вимога була залишена Крименерго без відповіді та задоволення, проведена позивачем попередня оплата електроенергії повернута не була.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 2 статті 628 ЦК України до відносини сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями частини 2 статті 653 ЦК України встановлено, що в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Враховуючи те, що сторони дійшли згоди про розірвання договору про поставку електричної енергії, правовідносини за вказаним правочином припинились.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе а рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 вищезазначеної статті встановлено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

На момент розгляду справи сума, що підлягає стягненню з відповідача, складає 244 259,83 грн.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 ГПК України).

Оскільки вищезазначена сума бору підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, відповідачем не оспорена і останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога Товариства про стягнення з відповідача даної суми є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору при задоволені позову покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «ДТЕК КРИМЕНЕРГО» (01032, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 57, ідентифікаційний код 00131400) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КАМОЦЦІ» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 1-3, секція «Д», ідентифікаційний код 14290527) 244 259 (двісті сорок чотири тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 83 коп. основного боргу, а також 3 663 (три тисячі шістсот шістдесят три) грн. 90 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Повне рішення складено 19 квітня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко