ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року Справа № 915/891/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представників позивача: ОСОБА_2, дов. №07-834 від 14.03.2016,

ОСОБА_3, дов №07-966 від 13.03.2016,

ОСОБА_4, дов.№07-1107 від 04.04.2016,

представника відповідача-1: ОСОБА_5, дов б/н від 18.12.2015;

представників відповідача-2: ОСОБА_6, дов.№3-131100/699 від 18.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва

(54001, м.Миколаїв, вул.Нікольська, 68),

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Комтехсервіс

(54017, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, 25),

2. Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Південне Регіональне Управління ПАТ Банк Фінанси та кредит

(54001, м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 78),

про: стягнення 56400,00 грн., -

в с т а н о в и в:

Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ фірма Комтехсервіс 56400,0 грн.

Ухвалою від 12.08.2015 судом було залучено до участі у справі іншого відповідача ОСОБА_7 акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит в особі філії Південне Регіональне Управління ПАТ Банк Фінанси та кредит (а.с.145-146).

07.04.2016 за вх..№6975/16 від позивача надійшло клопотання про уточнення та обґрунтування позивних вимог (а.с.251-254), в якому він зазначає, що в договірних відносин між позивачем та відповідачем-2 немає, позивач є лише отримувачем коштів згідно платіжного доручення №1321 від 29.01.2015, а власником коштів залишається клієнт банку - ТОВ фірма Комтехсервіс, оскільки кошти, які знаходяться на рахунку клієнта банку вважаються активами клієнта та належать йому на праві власності. Неплатоспроможність банку та введення тимчасової адміністрації в ньому не припиняє зобовязання ТОВ фірма Комтехсервіс повернути Центральному районному центру зайнятості м.Миколаєва безпідставно отримані грошові кошти у сумі 56400,0 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова №6-88цс13 від 02.10.2013) стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як правова підстава для набуття (збереження) майна в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Тому позивач вважає, що при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми ст.1212 ЦК України та стягнути заборгованість з ТОВ фірма Комтехсервіс.

Відповідач-1 ТОВ фірма Комтехсервіс у відзиві (а.с.33-35) проти позову заперечує та зазначає, що між ним та позивачем 28.11.2014 був укладений договір купівлі-продажу компютерної техніки. В установлені строки свої зобовязання позивач не виконав - оплату не здійснив. Фактично договір припинив дію, тобто майнових та грошових зобовязань у відповідача-1 за даним договором не виникло. Але 29.01.2015 відповідач-1 отримав від позивач кошти, і того ж дня від позивача була отримана вимога про їх повернення. В цей же день відповідачем-1 було повернуто позивачу всі перераховані кошти. Крім здійснення платежу за допомогою електронної системи FC BUSINESS, відповідачем-1 в ручному режимі платіж продубльовано платіжними дорученнями, які прийняті банком. Також відповідач-1 зазначає, що згідно п.22.4 ст.22 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні для підприємства відповідача-1, як для платника, переказ вважається завершеним, тобто, відповідачем-1 повернуто позивачеві всі кошти. Гроші позивачу не перераховані банком, в якому обслуговується відповідач-1. Тобто кошти позивача знаходяться у банку - філії Південне Регіональне Управління ПАТ Банк Фінанси та кредит, про що було повідомлено позивача у відповідях його на листи, на претензію та надані відповідні документи. Вказане ддоводить відсутність порушень з боку відповідача-1 чинного законодавства, прав та інтересів позивача. Тому відповідач-1 вважає, що вимога позивача про стягнення з нього грошових коштів не відповідає вимогам закону. Відповідач-1 вважає, що ТОВ фірма Комтехсервіс є неналежним відповідачем. Крім того, позивач отримав частину коштів - 29.04.2015, що доказує відсутність провини відповідача-1 в неперерахуванні банком коштів.

Відповідача-2 - ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі філії Південне Регіональне Управління ПАТ Банк Фінанси та кредит у відзиві (а.с.197-200) зазначає, що грошові кошти мають бути стягнуті з ТОВ фірма Комтехсервіс, оскільки безготівкові грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку є обєктом речового правам та власністю його володільця. В даному випадку грошові кошти, що були перераховані позивачем є власністю відповідача-1 з моменту їх надходження (зарахування) на поточний рахунок. Укладені між позивачем та відповідачем-1 договори є двосторонніми і права та обовязки за цими договорами виникають лише у сторін, що їх укладали та лише в межах передбачених цими договорами. Оскільки, відповідач-2 не укладав жодних договорів з позивачем він є неналежним відповідачем по справі та не може нести відповідальність за невиконання клієнтом зобовязань перед позивачем (згідно до положень чинного Цивільного кодексу України банк несе відповідальність лише перед своїм клієнтом). Також відповідач-2 у додатковому відзиві (а.с.219-225) зазначає, що 17.02.2016 Вищим господарським судом за результатами розгляду касаційної скарги було прийнято рішення з аналогічної справи №915/880/15, що підтверджує безпідставність тверджень позивача стосовно стягнення коштів саме з банку. У звязку з чим просить задовольнити позов частині стягнення коштів з відповідача-1, а в частині стягнення коштів з відповідача-2 відмовити.

У судовому засіданні 08.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне

28.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Комтехсервіс та Центральним районним центром зайнятості м.Миколаєва було укладено Договір №51 (надалі Договір №51), відповідно до умов якого продавець (відповідач-1 у справі) продає, а покупець (позивач у справі) купує товар, а саме: монітор LG 22MP55А-P 21,5 IPS 3шт. (п.1.1 Договору №51) (а.с.9, 10).

Пунктом 2.2 Договору №51 встановлено, що передача товару здійснюється протягом 30-ти робочих днів від дня перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно п.п.3.1, 3.2 Договору №51, покупець (згідно з Постановою КМУ №117 від 23.04.2014) здійснює 100% передоплату в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця, згідно з наданим рахунком при наявності фінансування, а продавець протягом дії Договору продає покупцю товар на загальну суму 6900,0 грн. (з ПДВ).

У відповідності до п.6.1 Договору №51, він набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє по 31.12.2014, але у будь-якому разі до повного виконання взятих на себе зобовязань сторонами.

28.11.2014 між тими сторонами було укладено Договір №52 (надалі Договір №52), за умовами якого продавець (відповідач-1 у справі) продає, а покупець (позивач у справі) купує у товар, а саме: комплект обладнання (ПК АТХ/Intel Celeron/4Gb/500Gb/DVD/Windows7Pro+MS Office2013+Монітор LG 22) 3 шт., БФП А3 ч/б Konica Minolta Bizhub 185 1 шт.(п.1.1 Договору №52) (а.с.11,12).

Пунктом 2.2 Договору №52, встановлено, передача товару здійснюється протягом 30-ти робочих днів від дня перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно п.п.3.1, 3.2 Договору №52, покупець (згідно з Постановою КМУ №117 від 23.04.2014) здійснює 100% передоплату в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця, згідно з наданим рахунком при наявності фінансування, а продавець протягом дії Договору продає покупцю товар на загальну суму 56400,0 грн. (з ПДВ).

У відповідності до п.6.1 Договору №52, він набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє по 31.12.2014, але у будь-якому разі до повного виконання взятих на себе зобовязань сторонами.

Відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття №1533-Ш від 02.03.2000 Центральний РЦЗ виконує функції виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, забезпечує реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення. Платежі Центрального РЦЗ здійснюються через Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області.

16.12.2014 Центральним РЦЗ було направлено до Головного управління державної казначейської служби України у Миколаївській області платіжне доручення №1502 від 16.12.2014 на суму 6900,0 грн. та платіжне доручення №1503 від 16.12.2014 на суму 56400,0 грн. (а.с.13) для перерахування 100% передплати ТОВ фірмі Комтехсервіс за товар. Проте, вказані кошти були перераховані Головним управлінням державної казначейської служби України у Миколаївській області ТОВ фірмі Комтехсервіс лише 29.01.2015, тобто після закінчення строку дії Договорів №51 та №52.

Розпорядники коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України одержують асигнування на підставі затверджених вищестоящим органом кошторисів та проводять відповідні витрати в межах даного кошторису. Дані витрати проводяться виключно через органи казначейства України.

Так, кошторисом витрат на 2015 рік стаття витрат на придбання компютерної техніки була виключена, тому позивач листом №06-208 від 29.01.2015 (а.с.14) звернувся з проханням до ТОВ фірма Комтехсервіс повернути помилково перераховані по платіжних дорученнях №1502 та №1503 від 16.12.2014 грошові кошти у загальній сумі 63300,0 грн.

30.01.2015 філією Південне РУ ПАТ Банк Фінанси та кредит від відповідача-1 були отримані платіжні доручення №1321 та №1322 від 29.01.2015, за якими ТОВ фірма Комтехсервіс здійснювало повернення коштів Центральному РЦЗ (а.с.41,42).

25.02.2015 позивач звернувся до банку з листом про повернення коштів №06-534 (а.с.15), в якому просив надати пояснення з приводу причин затримки перерахування коштів, сплачених як попередня оплата за компютерну техніку згідно договорів №51, 52 від 28.11.2014 в сумі 63300,0 грн.

29.04.2015 на рахунок Центрального РЦЗ у державній казначейській службі ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі філії Південне РУ ПАТ Банк Фінанси та кредит були перераховані грошові кошти у сумі 6900,0 грн. Решта коштів у сумі 56400,0 грн. залишилась неповернутою банком без повідомлення причин.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013, з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобовязання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в звязку з чим, сталося прострочення виконання грошового зобовязання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобовязання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобовязання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобовязання). Набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. (Такої правової позиції дотримується Верховний суд України в постанові №6-88цс13.)

В даному випадку, на момент подання позову договір, який існував між сторонами та на підставі якого відповідач-1 отримав кошти, припинив свою дію зі збігом часу, на який він був укладений. Тому положення ст. 1212 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані до спірних правовідносин між позивачем та відповідачем-1.

Вказана правова позиція міститься в Постановах Вищого господарського суду України у справі №915/880/15 від 17.02.2016, 915/914/15 від 14.03.2016 та №915/1293/15 від 31.03.2016.

26.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Комтехсервіс та ОСОБА_7 акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит укладений договір №35 обслуговування банківського рахунку системою FC BUSINESS (а.с.54-56).

14.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Комтехсервіс та ОСОБА_7 акціонерним товариством Банк Фінанси та Кредит було укладено Договір №139/14954-980 на розрахунково-касове обслуговування, відповідно до якого банк відкрив клієнту (відповідачу-1) поточний рахунок у національній валюті, зобовязався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а відповідач-1 оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором, що зазначено в п.1.1 Договору.

Відповідно до приписів ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні №2346-III від 05.04.2001, банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші строки виконання доручень клієнтів.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем-1 були вчинені певні дії з метою перерахування позивачу грошових коштів в розмірі 56400,0 грн. Однак, відповідач-2 в порушення приписів ст.1068 ЦК України, ст.8 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та укладених з відповідачем-1 договору №139/14954-980 від 14.12.2011 на розрахунково-касове обслуговування та договору №35 від 26.07.2013 на обслуговування банківського рахунку системою FC BUSINESS, не перерахував грошові кошти на рахунок позивача.

17.09.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ Банк Фінанси та кредит та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ Банк Фінанси та кредит із ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 (включно) (а.с.202-203).

За таких обставин, дії (бездіяльність) відповідача-2, як особи, яка по договору на розрахунково-касове обслуговування №139/14954-980 взяла на себе зобовязання щодо надання відповідачу-1 послуг з переказу коштів юридичним та фізичним особам за її платіжними дорученнями, порушує право саме відповідача-1, а не позивача.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів в розмірі 56400,0 грн. з відповідача-2 задоволенню не підлягають.

Що стосується відповідача-1, то у відповідності до приписів ст.1212 ЦК України, його зобовязання з повернення позивачу безпідставно отриманих грошових коштів не припиняється фактом неплатоспроможності відповідача-2 та здійснення тимчасової адміністрації в ньому.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 1 на користь позивача належних йому грошових коштів в сумі 56400,0 грн.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судовий збір підлягає покладенню на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Комтехсервіс, задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Комтехсервіс, 54017, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, 25 (р/р 4980 в Південне РУ «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», МФО 326933, ІПН 38, номер свідоцтва 200045416, ) на користь Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва, 54001, м.Миколаїв, вул.Нікольська, 68 (р/р 0436, Банк ГУДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, ) 56400,0 грн. боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Комтехсервіс, 54017, м.Миколаїв, вул.Фалєєвська, 25 (р/р 4980 в Південне РУ «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», МФО 326933, ІПН 38, номер свідоцтва 200045416, ) в дохід Державного бюджету (р/р 3002 в ГУДКСУ в Миколаївській області, отримувач коштів УК у м.Миколаїв/м.Миколаїв/22030101, банк отримувача ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013; код платежу 22030101, призначення платежу судовий збір, ) 1218,0 грн. судового збору.

4. В задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Південне Регіональне Управління ПАТ Банк Фінанси та кредит, відмовити.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 13 квітня 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва