ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 920/1839/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плужник О.В., суддя Могилєвкін Ю.О. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 15.04. 2016 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №807 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 11.02.16 року у справі № 920/1839/15

за позовом Приватного підприємства "Лідер актив", м. Дніпропетровськ

до Управління освіти, молоді та спорту Роменської РДА, м. Ромни

про стягнення 191991,14 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 181696,90 грн. за Договором №324 про закупівлю вугілля камяного за державні кошти від 23.07.2015 року, пеню в розмірі 9637,32 грн., три процента річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання у розмірі 656,92 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2879,87 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.02.2016 року у справі №920/1839/15 (суддя Зражевський Ю.О.) позов задоволено.

Стягнуто з Управління освіти, молоді та спорту Роменської РДА на користь ПП "Лідер Актив" 181696,90 грн. боргу, 9637, 32 грн. пені, 656,92 грн. 3% річних, 2879,87 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 року у справі №920/1839/15 повністю і прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що невиконання покупцем зобов'язання щодо оплати поставленого товару, яке повинно було б бути виконане до 26.10.2015 року, виникло в результаті порушення зі свого боку постачальником взятих на себе зобов'язань щодо поставки 425 тон вугілля марки ДГ 13-100 відповідно до специфікації.

Крім того, вважає, що висновок лабораторного дослідження якісних показників кам'яного вугілля від 28.10.2015 року проведеного на КП "Шосткинський казенний завод "Зірка" свідчить про неякісність поставленого вугілля та є допустимим доказом.

Відповідач вказує також на те, що позивач, достеменно знаючи про графіки поставки вугілля (до 15.08.15, до 30.08.15, до 15.09 та до 30.09.15) станом на 22.09.2015 року не вжив жодних заходів направлених на виконання даного господарського договору, що вказує на несумлінність його поведінки з самого початку.

На думку відповідача, підписання Додатку № 3 до договору за своєю суттю вже було заявкою на поставку і виконання вимог п. 5.1. Договору, надсилаючи кожного разу заявки на поставку, при тому, що строки завезення товару вже погоджені щонайменше не мало сенсу.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги відповідач також вказує на те, що відповідно до ст. 41 ЗУ "Про здійснення державних закупівель" - договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами 3 та 4 ч. 2 ст. 31, абзацом 4 ч. 5 ст. 36 та абзацом 2 ч. 3 ст. 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до ст. 18 цього Закону,

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 31 цього Закону (в редакції, що була чинною на момент укладання Договору) - замовник укладає договір про закупівлю з учасником, пропозицію конкурсних торгів якого було акцептовано, не пізніше ніж через 30 днів з дня акцепту пропозиції відповідно до вимог документації конкурсних торгів та акцептованої пропозиції. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, Договір міг бути укладеним не раніше, ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів. Оскільки дане оприлюднення відбулося 13.07.2015 року, то перебіг 10-ти денного строку розпочинається 14.07.2015 року. Закінчення 10-ти денного строку припадає на 23.07.2015 року. Тобто Договір міг бути укладеним не раніше, ніж 24 липня 2015 року.

Отже, як вважає відповідач, Договір №324 про закупівлю вугілля кам'яного за державні кошти, укладений між ПП "Лідер Актив" та управлінням освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації Сумської області від 23.07.2015 року є нікчемним відповідно до ст. 41 закону України "Про здійснення державних закупівель" та таким, що суперечить законодавству.

Оскільки обставина щодо нікчемності договору залишилася поза увагою суду, що призвело до прийняття незаконного рішення, то на думку відповідача, рішення є таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги - такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач, ПП "Лідер Актив", надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення є безпідставними та необгрунтованими.

Крім іншого, позивач вказує на безпідставність посилань відповідача щодо недоведеності того факту, що постачальник поставив товар належної якості, оскільки останнім не було оформлено посвідчення якості. В товаро-транспортних накладних вказано, що супровідними документами на вантаж є видаткова накладна та сертифікат якості. Постачальником було надано разом з товаром сертифікат якості, який засвідчує якість наданого вугілля та був прийнятий відповідачем. Акт же про фактичну якість та комплектність поставленої продукції суду не надавався, а значить не складався.

Відповідно до п. 2.6 договору, претензії щодо якості товару приймаються в десятиденний строк з моменту поставки товару. Дата останньої партії товару - 25.09.2016 року, а претензію по якості покупець направив постачальнику лише 13.11.2016 року, тобто, через 47 днів після отримання товару. Більш того, представник постачальника не був присутнім при складанні акту невідповідності якості та відбору проб, що є порушенням п. 2.3 договору.

Щодо посилання відповідача на пропуск строку поставки товару, то позивач зазначає, що графік поставки вугілля зазначений в додатку 3 до договору змістився з вини покупця.

Просить рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 року у справі №920/1839/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, 23.07.2015 між позивачем (постачальником) та відповідачем (замовником) було укладено договір №324 про закупівлю камяного вугілля за державні кошти, за умовами якого постачальник зобовязується до 30 вересня 2015 року постачати товар, зазначений у Додатку №1 за погодженими цінами покупцю, а покупець приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату відповідно до умов данного Договору.

Як вбачається зі Спеціфікації, яка є Додатком 1 до Договору та становить невідємну частину договору, підписану сторонами, постачальник зобовязаний передати у власність покупця за плату товар, а саме вугілля камяне марки ДГ (130-100) в кількості 425 тон на загальну суму 850000,00 грн. До вартості товару включені усі витрати, в тому числі вартість товару, навантаження, вивантаження, доставка до місця призначення, сплата усіх податків та ообовязкових платежів.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що ціна цього Договору може бути змінена.

Додатковою угодою №1 від 24.07.2015 року про внесення змін до Договору №324 про закупівлю вугілля камяного за державні кошти від 23.07.2015 року пункт 3.2 Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої загальна вартість товару за Договором складає 680000,00 грн.

Додатком №3 до Договору №324 від 23.07.2015 року передбаченого графік завезення вугілля, зокрема з 01.08.2015 по 15.08.2015 - 142 тони, з 16.08.2015 по 31.08.2015 - 92 тони, з 01.09.2015 по 15.09.2015 - 87 тони, з 16.09.2015 по 30.09.2015 - 104 тони.

Разом з тим, поставка покупцю товару здійснюється постачальником не пізніше двох календарних днів з моменту заявки покупця.

Отже, поставка товару здійснюється за умови подання покупцем заявки, від якої відліковується передбачений договором строк передачі останнього у власність покупця, який складає 2 календарних дні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, до 22.09.2015 жодної заявки на поставку вугілля від покупця на адресу постачальника не надходило.

22.09.2015 до постачальника надійшов лист № 928 від 22.09.2016 (а.с.73), в якому відповідач зазначав, що станом на 22.09.2016 позивачем не поставлено жодної тони вугілля. У листі відповідач просив надати пояснення невиконання Договору та гарантійний лист щодо можливості здійснення поставки камяногго вугілля до 30.09.2015.

Відповідно до п. 5.2 Договору поставка товару у власність здійснюється окремими партіями, обсяг кожної партії товару за наданим Договором визначається постачальником самостійно.

Позивач, відреагувавши на вищезазначений лист, розцінивши його як заявку, на виконання своїх зобовязань по Договору поставив до навчальних закладів покупця 24.09.2015 та 25.09.2015 - 113,56 тон вугілля, що підтверджується залізнодорожньою накладною №48248199 від 10.09.15, видатковими накладними, засвідченими підписами директорів шкіл, зокрема, №18/25 від 15.09.2015, №15/25 від 25.09.2015, №12/25 від 25.09.2015, №11/25 від 25.09.2015, №30/25 від 25.09.2015, №36/25 від 25.09.2015, №31/25 від 25.09.2015, №05/25 від 15.09.2015, №01/23 від 25.09.2015, №24/01 від 24.09.2015, №32/25 від 25.09.2015, товаро-транспортними накладними №06/01 від 25.09.2015, №07/01 від 25.09.2015, №08/01 від 25.09.2015, №09/01 від 25.09.2015, №10/01 від 25.09.2015, №11/01 від 25.09.2015, №01/01 від 25.09.2015, №02/01 від 25.09.2015, №03/01 від 25.09.2015, №04/01 від 24.09.2015, №05/01 від 25.09.2015, з яких вбачається, що автомобільні перевізники перевезли вугілля з паливного складу м. Ромни (місце розвантаження вагонів) по відповідним школам, а директори шкіл прийняли це вугілля, видатковими накладними, які свідчать, що покупець прийняв вугілля кам'яне марки ДГ(ІЗ-ЮО) в кількості 113,56 тон: №06/11-02 від 25.09.15 та №06/11-01 від 25.09.15 на загальну суму 181696,90 грн. та рахунками, наданими постачальником покупцю для сплати, згідно Договору за поставлене вугілля: №06/11-02 від 25.09.15 р. та №06/11-01 від 25.09.15 р. на загальну суму 181696,90 грн.

Отже, на виконання своїх зобовязань по Договору № 324 від 23.07.2015 позивач поставив товар на загальну суму181696,90 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору покупець здійснює оплату товару на підставі рахунку та видаткової накладної протягом 30 календарних днів з моменту одержання товару, на поточний рахунок постачальника №260075721 в ПАО "ПУМБ", МФО 334851.

Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору поставки №324 від 23.07.2015 не сплатив отриманий від позивача у власність товар, у звязку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 181696,90 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 692 покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Заперечуючи стосовно заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву №1327 від 30.123.2015 посилається на те, що позивач порушив графік поставки товару.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності та необгрунтованості даних тверджень відповідача з тих підстав, що відповідно до договору поставка товару відбувається саме за заявкою покупця.

В матеріалах справи міститься лист №928 від 22.09.2016, на підставі якого відповідач в строк двох календарних днів з моменту його отримання поставив відповідачу товар 24.09.2015 та 25.09.2015, про що останній не заперечує. Інші документи, які б свідчили про надання відповідачем заявки на поставку товару до 22.09.2015 відсутні та відповідачем не надавалися.

Як зазначалось вище, відповідач надіслав позивачу заявку на поставку товару лише 22.09.2015, тим самим порушивши графік завезення вугілля, термін завезення якого, у відповідності до Додатку № 3 до Договору розпочався з 01.08.2015. Зазначені обставини унеможливили завезення вугілля у відповідності до вказаного графіку.

Разом з тим, позивач через пять днів з дня останньої поставки товару -01.10.2015 направив відповідачу електронною поштою лист з проханням продовжити строк виконання Договору до 01.11.2015 з метою поставки товару у повному обсязі. Проте, даний лист залишився без відповіді відповідача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на початку жовтня 2015 постачальником на адресу КПСОР "Паливкомуненерго", з яким укладено договір №01-08/15 від 06.08.15 р. на приймання вагонів, розвантаження та навантаження вугілля кам'яного, була доставлена друга партія вугілля кам'яного та повідомлено про це покупця, про що свідчать копії залізничних накладних №48903694 від 02.10.2015 р. та №49113756 від 01.10.2015 р.

Оскільки на той час відповідач не бажав оформлювати видаткові накладні про передачу попередньої партії вугілля та оплачувати його, тому постачальник був вимушений переадресувати вагони з вугіллям на іншу адресу. Даний факт підтверджується копіями залізничних накладних №43010305 від 18.10.2015 р. та №43080308 від 24.10.2015 р.

Відповідно ч. 5 ст. 692 Цивільного кодексу України, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що зупинення передання постачальником вугілля було здійснено на законних підставах та з вини покупця, з яким також погоджується судова колегія апеляційної інстанції.

Що стосується посилання відповідача на те, що отримане від позивача вугілля не відповідає за якісними, технологічними та фізико-механічними показниками вимогам, зазначеним в Специфікації та ДСТУ7146:2010, у звязку з чим відповідач у відповідності до норм ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України має право відмовитись від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем,- вимагати повернення сплаченої суми, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітража при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 №П-7, приймання продукції робиться уповноваженими на те керівником підприємства-одержувача або його заступником компетентними особами. Ці особи несуть відповідальність за строге дотримання правил приймання продукції.

Як встановлено судом першої інстанції, при прийманні вугілля кам'яного був присутній представник покупця - ОСОБА_4, який здійснював приймання та перевірку вугілля за кількістю та якістю.

Станом на день передачі товару продавцем та прийняття його покупцем, претензій щодо якості вугілля у покупця не було.

Згідно з п. 40 Інструкції, претензія, що випливає з поставки продукції, невідповідною щодо якості, комплектності, тарі, упаковці і маркуванні, стандартам, технічним умовам, кресленням, рецептурами, зразкам (еталонам), пред'являється одержувачем (покупцем) виготовлювачу (відправнику, постачальнику) у встановлений термін.

Відповідно до п. 2.3. Договору, у випадку виявлення неякісного товару, покупець викликає представника.

Відповідно до п. 2.6. Договору, претензії по якості товару приймаються в десятиденний строк з моменту поставки товару.

Крім того, пунктом 6.3.4 Договору визначено, що у випадку проведення незалежної експертизи та лабораторних досліджень щодо якісних та технічних показників вугілля, постачальник зобов'язаний вжити заходів щодо забезпечення доставки проб вугілля до лабораторії та здійснити оплату відповідних лабораторних досліджень на умовах та у строки, визначені покупцем.

Відповідно до п. 26 Інструкції, у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами або договором для визначення якості продукції передбачено відбір зразків (проб), особи, що які беруть участь у прийманні продукції за якістю, зобов'язані відібрати зразки (проби) цієї продукції.

Відбір зразків (проб) проводиться в точній відповідності з вимогами нормативних актів. Відібрані зразки (проби) опечатуються або пломбуються і забезпечуються етикетками підписаними особами, що беруть участь у відборі.

Таким чином, договором поставки, укладеним між сторонами встановлено, що при виявленні при прийманні продукції, що вона не відповідає критеріям якості, встановленим у договорі, одержувач продукції та її покупець повинні призупинити приймання продукції та повідомити про це постачальника продукції, який повинен прибути для спільного прийняття продукції та складання двостороннього акту.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальника не було повідомлено про невідповідність вугілля встановленим Договором критеріям якості, у звязку з чим представник постачальника був відсутнім при складанні акту невідповідності, що є порушенням умов Договору.

Таким чином, посилання відповідача на те, що висновок лабораторного дослідження якісних показників кам'яного вугілля від 28.10.2015 року проведеного на КП "Шосткинський казенний завод "Зірка" свідчить про неякісність поставленого вугілля та є допустимим доказом, не приймаються судом до уваги.

Крім того, відповідно до ст. 2.6 Договору претензії по якості товару приймаються в десятиденний строк з моменту поставки товару. Проте, як вбачається з матеріалів справи, дата останньої партії товару - 25.09.2016 року, а претензію по якості покупець направив постачальнику лише 13.11.2016 року (т. 1, а.с. 94), тобто, через 47 днів після отримання товару.

Що стосується посилання відповідача на неможливість застосування інструкції Держарбітру СРСР №П-7 від 25.04.1966, у звязку з її прийняттям 50 років, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо його безпідставності, оскільки на сьогоднішній день діє чинна редакція Інструкції П-7 від 23.07.1975 р.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені нарозсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

Частиною 2 статті 689 ЦКУ, для покупця встановлено обов'язок вчинити дії які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

В листі № 81-16/71 від 11.10.2005 р. Міністерство економіки України визначає, що "У разі коли сторони не визначають у договорі поставки порядок приймання-передачі продукції, застосовуються положення інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджені постановами Державного арбітражу Союзу РСР від 15.06.65 р. №П-6 і від 25.04.66 р. № П-7"

Як вбачається із Договору, сторони не визначили порядок приймання-передачі вугілля кам'яного, а отже застосування Іструкціїї П-7 при поставці, а також при вирішення спору в даному випадку є обов'язковим та необхідним.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 181696,90 грн. боргу є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується посилання відповідача на нікчемність укладеного між сторонами договору у зв'язку з порушенням вимог ЗУ "Про здійснення державних закупівель", судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що: виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків; допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов; вимагають від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови його від договору і не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.180 ГК України, ст. 638 ЦК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 8 ст. 181 ГК України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору сторони погодили всі істотні умови згідно чинного законодавства.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України та ст.181 Господарського кодексу України договір укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами та скріплено печатками сторін, що посвідчує його дійсність та реальність наміру сторін на його виконання.

Крім того, сторони вчинили дії, спрямовані на виконання спірного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначається самим відповідачем, 08 липня 2015 року на засіданні комітету з конкурсних торгів управління освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації було прийнято рішення про визначення найбільш економічно вигідної пропозиції конкурсних торгів з тих, строк дії яких ще не минув - ПП "Лідер Актив" (протокол №52 від 08.07.2015 року).

13.07.2015 року на веб-порталі уповноваженого органу розміщено "Повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів", в якому зазначено переможця - ПП "Лідер Актив".

Таким чином, конкурсні торги відбулися, повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів було розміщено на веб-порталі уповноваженого органу. Процедура закупівлі оскаржена не була.

Тобто, укладенням договору сторонами раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу, не порушено будь-чиї права на оскарження рішень замовника.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Управління освіти, молоді та спорту Роменської районної державної адміністрації Сумської області після укладення договору №324 про закупівлю вугілля, неодноразово схвалювало його шляхом підписання додатку до договору та вчиненням інших дій, в той час, як було обізнано з вимогами ЗУ "Про здійснення державних закупівель".

Отже, підстави для визнання зазначеного договору закупівлі вугілля недійсним відсутні.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 року у справі №920/1839/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 35, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 року у справі №920/1839/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 21.04.16

Головуючий суддя Плужник О.В.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Істоміна О.А.