ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016р. Справа№ 914/424/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудлайн 2014", м.Київ Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Жовква Львівської області
про: стягнення коштів. Ціна позову 24250,00 грн.
Суддя Кітаєва С.Б.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1

Бартків І.Б. - представник (договір про надання правової допомоги та представництво інтересів №110416 від 11.04.2016р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №532 від 18.05.2012р.)

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив відповідачу та представнику відповідача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудлайн 2014", м.Київ до відповідача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Жовква Львівської області про стягнення коштів. Ціна позову 24250,00 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2016р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.03.2016р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 02.03.2016р., розгляд справи відкладено на 24.03.2016р.

За вх.№1718/16 в господарському суді 23.03.2016 року зареєстровано поступлення від відповідача Клопотання від 23.03.2016р. про заміну неналежного відповідача на належного. Клопотання подано з посиланням на ст.ст.22,24 Господарського процесуального кодексу України.

З підстав наведених у клопотанні, у прохальній частині його частині, відповідач просить:

1.Замінити у справі №914/424/16 - неналежного відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 - на належного відповідача ПАТ «УКРІНБАНК» , який розташований за адресою :04053, м.Київ, вул..Смирнова-Ласточкіна,10 а ;

2.Замінити у справі №914/424/16 - неналежного відповідача - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 - на належного відповідача ПАТ АКБ «Львів», який розташований за адресою :79008, м.Львів, вул..Сербська,1.

Ухвалою суду від 24.03.2016 року розгляд справи відкладався на 11.04.2016 року.

11.04.2016 року за вх.№15696/16 в суді зареєстровано письмові пояснення стосовно обставин викладених у відзиві на позовну заяву відповідача та заяву відповідача про заміну неналежного відповідача, які поступили від позивача та які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

11.04.2016р. за вх..№15742/16 відповідач подав пояснення, з підстав наведених у яких просить замінити його як неналежного відповідача на належного ПАТ «Укрінбанк». Також просить залучити співвідповідачем БАНК ПАТ «Укрінбанк». (Пояснення судом прийнято і долучено до матеріалів справи).

11.04.2016р. за вх..№15755/16 відповідач подав заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.

В судове засідання 11.04.2016 року позивач явку повноважного представника не забезпечив.

В судовому засіданні 11.04.2016 року від відповідача взяли участь : ФОП ОСОБА_1 та його представник Бартків І.Б., які з підстав наведених у відзиві (запереченнях) на позовну заяву про стягнення коштів (вх.№12877/16 від 24.03.16р.) позовні вимоги заперечують та просять в задоволенні позову відмовити; підтримують заяву про заміну неналежного відповідача (вх.№1718/16 від 23.03.2016р.) із врахуванням поданого пояснення (вх.№15757/16 від 11.04.16р.).

Позивач, з підстав наведених у письмових поясненнях стосовно обставин викладених у відзиві на позовну заяву відповідача та заяву відповідача про заміну неналежного відповідача, просить врахувати це пояснення при розгляді справи та задоволити заявлені ним вимоги; у задоволенні клопотання відповідача (вх.№1718/16 від 23.03.1016р.) про заміну неналежного відповідача на належного просить відмовити оскільки вважає що ФОП ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення відповідача і представника відповідача, суд встановив.

Позивач у позовній заяві стверджує, а відповідач не заперечує того, що згідно досягнутих між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудлайн 2014» (Позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач) домовленостей про поставку товару, Відповідач зобов'язався поставити Позивачеві товар - автопокришки для вантажних автомобілів марки Continental 315/70/22,5 - 4 шт. та GoodYear 435/50/19,5 - 1 шт. на суму 24 250 грн. після проведення передплати.

На виконання зазначених вище домовленостей та зобов'язань Відповідач в усній розмові повідомив Позивачеві реквізити рахунку-фактури.

Позивач же згідно платіжного доручення № 112 від 28.10.2015 р. вніс на рахунок Відповідача передплату за товар в сумі 24 250 грн. Банківська операція, як вбачається з відбитку штампу на платіжному дорученні, проведена банківською установою 28.10.2015р.

Відповідач не заперечує, що кошти від позивача в сумі 24 250,00 грн. (які перераховані платіжним дорученням позивача №112 від 28 жовтня 2015р.) поступили на рахунок відповідача. Зазначена обставина підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами ( платіжним дорученням №112 від 28 жовтня 2015р.; випискою з банківського рахунку позивача за 28.10.2015р. ). Справа доказів зворотнього не містить.

Однак, Відповідач товару не поставив і не повернув сплаченої за нього передплати.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.12.2015р. позивач надіслав відповідачу претензію від 07.12.2015р. №1/12 у якій просив терміново поставити погоджений сторонами товар або ж перерахувати на розрахунковий рахунок ТзОВ «Вудлайн 2014» раніше сплачені на рахунок відповідача кошти в сумі 24250 грн. Позивач попереджав відповідача, що у разі несплати заборгованості буде звертатись до суду. Претензія отримана відповідачем 11.12.2015 року, що підтверджується наявною у справі копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №03 1. Відповідач не заперечив факту отримання претензії позивача від 07.12.2015р. №1/12. Проте, претензія позивача залишена відповідачем без задоволення та без відповіді. Доказів зворотнього відповідач до справи не подав.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивач з даним позовом до господарського суду.

Відтак, Позивач просить суд стягнути на його користь з Відповідача кошти в сумі 24 250 грн., які були перераховані на рахунок останнього як передоплата за товар.

У відзиві на позовну заяву (вх.№12877/16 від 24.03.2016р.) відповідач заперечує позовні вимоги та зазначає, що між ним та ПАТ «Укрінбанк» 03.11.2015р. було проведено платіжну операцію з переказу коштів в сумі 24145,00 грн. на рахунок ПАТ «АКБ «Львів» для отримувача коштів: «ТзОВ «Вудлайн 2014», відтак вважає, що здійснив всі дії для повернення сплачених коштів Позивачу, в підтвердження чого подав до справи копію платіжного доручення №5 від 03.11.2015р. Враховуючи зазначене ФОП ОСОБА_1 не вважає себе належним відповідачем у справі, а відтак подав клопотання про заміну його (ФОП ОСОБА_1) як неналежного відповідача на двох належних відповідачів: ПАТ «Укрінбанк» і ПАТ «АКБ «Львів».

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають із підстав встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Крім того, відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Зі змісту ст. 207 Цивільного кодексу України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку.

Так, між Позивачем та Відповідачем склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки. Обов'язки Позивача виразились у здійсненні попередньої оплати за товар, а обов'язки відповідача - в передачі погодженого сторонами товару. Відповідач не заперечує, що така домовленість між ним і позивачем існувала ( домовленість досягнута щодо конкретного товару- автопокришок для вантажних автомобілів марки Continental 315/70/22,5 - 4 шт. та GoodYear 435/50/19,5 - 1 шт. на суму 24 250 грн.), не заперечує й те, що за домовленістю з позивачем поставка мала відбутись після проведення передплати.

Позивач здійснив передплату у розмірі 24250,00 грн., що підтверджується доданим до позову платіжним дорученням № 112 від 28.10.2015 р.

Відповідач же товару не поставив.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання зобов'язання.

Статтею 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, що отримав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений термін, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

07.12.2015 р. Позивачем було надіслано на адресу Відповідача претензію, у якій вимагав терміново (в день отримання претензії) поставити товар або повернути грошові кошти в сумі 24 250,00 грн. Докази про надіслання та отримання претензії Відповідачем містяться у матеріалах справи. Доказів зворотнього відповідач не надав і щодо зазначених обставин заперечень не висловив.

Як зазначено вище, частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред»явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитись від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов»язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред»явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою, тощо, так і шляхом пред»явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов ( відмінними від нього), фактично призведе до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов»язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки Відповідач свої зобов'язання не виконав, а тому сума попередньої оплати у розмірі 24250,00 грн. підлягає стягненню з Відповідача.

З приводу клопотання (вх.№1718/16 від 23.03.2016р.) відповідача про заміну неналежного відповідача з ФОП ОСОБА_1 на належного ПАТ «Укрінбанк» і ПАТ «АКБ «Львів» судом зазначається наступне.

Згідно ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та організації , яким пред»явлено позовну вимогу.

Згідно із ст.24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Як зазначено у Постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року №18 ( із наступними змінами та доповненнями), заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. Ухвали про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача не можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку. У разі якщо заява (клопотання) про залучення іншого відповідача або заміну відповідача залишається судом без задоволення, то ухвала з цього приводу не виноситься, а про відхилення відповідної заяви (клопотання) зазначається в описовій частині рішення суду або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи. Стаття 24 ГПК не зобов»язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача. Проте відхилення такого клопотання і задоволення позову за рахунок неналежного відповідача можуть бути підставою для скасування рішення згідно з пунктом 3 частини третьої статті 104 ГПК».

Позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Подати позов - означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститися прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник.

Елементами позову, його структурними складовими, які сукупно визначають його зміст, є : предмет та підстава позову.

У п.3.12 Постанови пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року №18 зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак, предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов»язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов»язків спірного матеріального правовідношення.

У відповідності до п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону (див. також частину третю статті 343 ГК України).

Факт перерахування позивачем коштів Відповідачу і їх зарахування на рахунок останнього № 0304 в ПАТ КБ «Укрінбанк» повністю підтверджується, доданою до пояснення позивача (вх.№15696/16 від 11.04.16р.) банківською випискою та платіжним дорученням.

У свою чергу, факт того, що Відповідач коштів не повернув, повністю підтверджується доданою позивачем до пояснення довідкою Київського відділення ПАТ АКБ «Львів» вих.№081-18119 від 05.04.2016р. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Таким чином, обставини, на які посилається відповідач у відзиві, не звільняють його від обов'язку повернути кошти позивачу, а лише наділяють правом звернутися до обслуговуючого банку з відповідною вимогою, у т.ч. з вимогою щодо сплати пені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 є належним відповідачем, який повинен відповідати за даним позовом, а відтак в задоволенні клопотання відповідача (вх.№1718/16 від 23.03.2016р.) про заміну неналежного відповідача слід відмовити.

Крім того суд зазначає, що не вбачає достатніх підстав для вчинення такої процесуальної дії як залучення до участі у справі в статусі іншого відповідача ПАТ «Укрінбанк», оскільки у даному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів даної справи суд не вбачає, що залучення до участі у справі в статусі відповідача ПАТ «Укрінбанк» впливатиме на вище встановлені судом обставини, що входять до предмету доказування у справі , встановленню наявності чи відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Відтак, клопотання відповідача, викладене у Поясненні ( вх.№15757/16 від 11.04.16р. ) про залучення ПАТ «Укрінбанк» до участі у справі в статусі відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, аналогічно, як і суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов"язані з розглядом справи.

Частиною другою ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви підтверджується платіжними дорученнями №355 від 22.12.2015р. на суму 1218,00 грн. та №500 від 02.02.2016р. на суму 160,00 грн.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини, у розмірі 1378,00 грн. (1 розмір мінімальної заробітної плати).

Керуючись ст.ст.1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання Відповідача про заміну неналежного відповідача на належного (вх..№1718/16 від 23.03.2016р.) із врахуванням пояснення від 11.04.2016р. - відмовити.

2. Позов задоволити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудлайн 2014" (04655, м.Київ, вул.Корабельна, 3, ) 24250,00 грн. боргу (попередньої оплати), 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

В засіданні 11.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено 19.04.2016р.

Суддя Кітаєва С.Б.