РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016Справа №910/2919/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» стягнення заборгованості у розмірі 224 076 грн. 95 коп.
Представники:

від Позивача: Лисенко І.О. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 224 076 грн. 95 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.09.2014 року між Комунальним підприємством Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (Орендар) було укладено Договір оренди №2081/13, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове орендне користування нежитлове приміщення в адмінбудинку в м. Києві по вул. Червоноармійська, 13/1 (кімн. №509) площею 34,4 кв.м., з урахуванням коефіцієнта місць загального користування 1,25 - загальною площею 43,00 кв.м. Як зазначає Позивач, 27.10.2014 року він отримав від Відповідача лист про розірвання договору з 25.11.2014 року, оплату заборгованості у розмірі 103 800 грн. 00 коп. зобов'язався сплатити до 27.02.2015 року, проте до теперішнього часу Відповідач заборгованість зі своєчасної та повної внесення орендної плати не сплатив. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 103 800 грн. 00 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» 3% річних у розмірі 3 882 грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 56 080 грн. 05 коп. та пеню у розмірі 60 314 грн. 90 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2919/16, судове засідання призначено на 16.03.2016 року.

16.03.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 24.02.2016 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача здійснити обґрунтований розрахунок пені та 3% річних із зазначенням періоду початку прострочки Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК" та закінчення такого нарахування за кожний період окремо відповідно до вимог ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

2) Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості в розмірі 103 800,00 грн. за Договором від 01.09.2014 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 року відкладено розгляд справи на 30.03.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

28.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зміну позовних вимог та документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року відмовлено у прийнятті заяви Комунального підприємства Київської міської ради "Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма "ОБРІЙ" про зміну позовних вимог.

30.03.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати обґрунтований розрахунок заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК" за Договором оренди №2081/13 від 01.04.2014 року за період з 01.09.2014 року по 25.11.2014 року з урахуванням того, що Додатком №1 сторони узгодили вартість послуг за місяць у розмірі 6 879,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року відкладено розгляд справи на 13.04.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

12.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» заборгованість у розмірі 20 639 грн. 49 коп., 3% річних у розмірі 920 грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 11 366 грн. 57 коп.

В судовому засіданні 13 квітня 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 року у справі № 910/2919/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцем знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» є 02081, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТЕПЛОВОЗНА, будинок 1.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/2919/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Що стосується заяви Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» про зменшення розміру позовних вимог від 12.04.2016 року, Суд зазначає.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» до розгляду.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 13 квітня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.09.2014 року між Комунальним підприємством Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (Орендар) було укладено Договір оренди №2081/13, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове орендне користування нежитлове приміщення в адмінбудинку в м. Києві по вул. Червоноармійська, 13/1 (кімн. №509) площею 34,4 кв.м., з урахуванням коефіцієнта місць загального користування 1,25 - загальною площею 43,00 кв.м.

Відповідно до п.1.2 Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 01.08.2017 року, але в будь - якому випадку до повного виконання Сторонами всіх своїх зобов'язань за цим Договором.

Згідно з п.3.1 Договору орендна плата визначається «протоколом узгодження розрахунків», який являється невід'ємною частиною цього Договору.

Термін оплати за надані послуги встановлюється не пізніше 15-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата. (п.3.3 Договору)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Додатком №1 до Договору оренди №2081/13 від 01.09.2014 року Сторони узгодили вартість послуг за місяць у розмірі 6 879 грн. 83 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди №2081/13 від 01.09.2014 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду нежитлове приміщення в адмінбудинку в м. Києві по вул. Червоноармійська, 13/1 (кімн. №509) площею 34,4 кв.м., з урахуванням коефіцієнта місць загального користування 1,25 - загальною площею 43,00 кв.м., що підтверджується Актом приймання - передачі частини нежитлового приміщення від 01.09.2014 року.

25.11.2014 року Орендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв з оренди нежитлове приміщення в адмінбудинку в м. Києві по вул. Червоноармійська, 13/1 (кімн. №509) площею 34,4 кв.м., з урахуванням коефіцієнта місць загального користування 1,25 - загальною площею 43,00 кв.м., що підтверджується Актом повернення нежитлового приміщення від 25.11.2014 року. Крім того, Орендар зобов'язався сплатити заборгованість у сумі 103 800 грн. 00 коп. до 27.02.2015 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що до теперішнього часу Відповідач заборгованість зі своєчасної та повної внесення орендної плати не сплатив. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 20 639 грн. 49 коп. перед Позивачем з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.04.2016 р., яка прийнята Судом до розгляду. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» 3% річних у розмірі 920 грн. 00 коп., інфляційні у розмірі 11 366 грн. 57 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди №2081/13 від 01.09.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди №2081/13 від 01.09.2014 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в оренду нежитлове приміщення в адмінбудинку в м. Києві по вул. Червоноармійська, 13/1 (кімн. №509) площею 34,4 кв.м., з урахуванням коефіцієнта місць загального користування 1,25 - загальною площею 43,00 кв.м., що підтверджується Актом приймання - передачі частини нежитлового приміщення від 01.09.2014 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

25.11.2014 року Орендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв з оренди нежитлове приміщення в адмінбудинку в м. Києві по вул. Червоноармійська, 13/1 (кімн. №509) площею 34,4 кв.м., з урахуванням коефіцієнта місць загального користування 1,25 - загальною площею 43,00 кв.м., що підтверджується Актом повернення нежитлового приміщення від 25.11.2014 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» перед Комунальним підприємством Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» за Договором оренди №2081/13 від 01.09.2014 року за період з 01.09.2014 р. по 25.11.2014 р. становить 20 639 грн. 49 коп.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Комунальним підприємством Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» по орендній платі у розмірі 20 639 грн. 49 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 20 639 грн. 49 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 12.04.2016 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 16.09.2014 р. по 11.04.2016 р. у розмірі 920 грн. 00 коп. та інфляційні у розмірі 11 366 грн. 57 коп.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати по орендній платі за загальний період прострочки з 16.09.2014 р. по 11.04.2016 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, до стягнення з Відповідача підлягає 3% річних у розмірі 919 грн. 98 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 16.09.2014 р. по 11.04.2016 р.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період з 16.09.2014 р. по 11.04.2016 р. у розмірі 11 366 грн. 57 коп. підлягають частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача. Так, Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). Таким чином, до стягнення з Відповідача підлягають інфляційні за період з 16.09.2014 р. по 11.04.2016 р. у розмірі 10 928 грн. 15 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 20 639 грн. 49 коп., 3% річних у розмірі 919 грн. 98 коп. та інфляційні у розмірі 10 928 грн. 15 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП-ТРАНС-ЛОГІСТИК» (02081, м.Київ, ВУЛИЦЯ ТЕПЛОВОЗНА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 38418907) на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київська обласна сільсько - господарська брокерсько - комерційна фірма «ОБРІЙ» (08141, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петрівське, ВУЛИЦЯ ТЕПЛИЧНА, будинок 30, Ідентифікаційний код юридичної особи 16477827) заборгованість у розмірі 20 639 (двадцять тисяч шістсот тридцять дев'ять) грн. 49 (сорок дев'ять) коп., 3% річних у розмірі 919 (дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 98 (дев'яносто вісім) коп., інфляційні у розмірі 10 928 (десять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) грн. 15 (п'ятнадцять) коп. та судовий збір у розмірі 1 359 (одна тисяча триста п'ятдесят дев'ять) грн. 65 (шістдесят п'ять) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин