УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.04.2016Справа № 910/111/16

Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED)

у справі №910/111/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів"

про стягнення 38422138,84 дол. США та 36957113,25 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП" заборгованості за кредитними договорами №151310К15 від 28.07.2010, №151310К24 від 12.11.2010, №151314К1 від 10.02.2014 в загальному розмірі 38422138,84 дол. США та 36957113,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 позовну заяву повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 скасовано, матеріали справи №910/111/16 повернуто Господарському суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 порушено провадження у справі №910/111/16 та призначено до розгляду на 21.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 розгляд справи №910/111/16 відкладено на 11.04.2016.

08.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП", на підставі ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, подано зустрічну позовну заяву про визнання поруки, встановленої договором поруки №151310Р15 від 28.07.2010, припиненою.

08.04.2016 через канцелярію суду позивачем та відповідачем подані документи на виконання вимог суду, а також клопотання про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 розгляд справи №910/111/16 відкладено на 18.04.2016 та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП".

12.04.2016 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) з вимогою про визнання недійсним договору поруки №15130Р15 від 28.07.2010.

За приписами ст.26 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Згідно із п.1.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 Господарського процесуального кодексу України). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61 - 63 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши позовну заяву Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 01.09.2015, було внесено ряд змін у Закон України "Про судовий збір", зокрема, щодо ставок судового збору.

Статтею 9 Закону України "Про судовий збір" (з урахуванням змін, внесених Законом України № 484-VIII від 22.05.15), встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оскільки позивач звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва 12.04.2016 (дата реєстраційного штампу про одержання відділом діловодства Господарського суду міста Києва), він повинен був надати докази зарахування сплаченого судового збору в доход спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте, позивачем таких доказів суду не подано. Так, на зворотньому боці квитанції №98 від 12.04.2016 відсутні підписи уповноважених осіб та печатки банківської установи на підтвердження зарахування сплаченого судового збору в доход Державного бюджету України.

За наведених обставин, суд позбавлений можливості перед порушенням провадження у справі перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, тобто перевірити додержанням позивачем вимог закону щодо порядку та розміру сплати судового збору за подачу даної позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

Отже, вказаний документ не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку, тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55), відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Отже, копії документів засвідчуються шляхом проставлення печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису "Згідно з оригіналом" та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте додані до позовної заяви копії документів не відповідають зазначеним вище вимогам, а тому не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Зазначені обставини є підставою для повернення позивачу позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду, згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.26, п. 3, 4 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя Грєхова О.А.