ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 922/5124/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Білошкап О.В.,
Удовиченка О.С.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Техінпром" ,
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2016 року,
у справі№ 922/5124/15 Господарського суду Харківської області,
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Укргазбуд" (м.Харків),
доПублічного акціонерного товариства "Харківкомунпромсервіс" (м.Харків),
провизнання банкрутом,-
за участю представників:
від ПАТ "Укргазбуд": Чайка Я.В. - представник (довіреність б/н від 11.01.2016 року);
від арбітражного керуючого: Віскунов О.В. (розпорядник майна) - особисто;
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2015 року, за заявою Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" (далі за текстом - ПАТ "Укргазбуд"), порушено провадження у справі № 922/5124/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Харківкомунпромсервіс" (далі за текстом - ПАТ "Харківкомунпромсервіс"); визнано вимоги ПАТ "Харківкомунпромсервіс" у розмірі 1 122 000 грн. 00 коп. - основний борг; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Віскунова Олександра Віталійовича; відмовлено арбітражному керуючому Сиволобову М.М. в задоволенні його Заяви на призначення розпорядником майна ПАТ "Харківкомунпромсервіс", інше.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15 (суддя - Усатий В.О.) визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Техінпром" (далі за текстом - ТзОВ Компанія "Техінпром") у розмірі 1 950 000 грн. 00 коп. - основний борг та включено до 4 черги, 2 436 грн. 00 коп. - судовий збір - 1 черга Реєстру вимог кредиторів.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року у справі № 922/5124/15 (головуючий суддя - Плахов О.В, судді: Здоровко Л.М., Шутенко І.А.) апеляційну скаргу ПАТ "Укргазбуд" задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15 скасовано частково - в частині визнання вимог ТзОВ Компанія "Техінпром" у розмірі 1 050 000 грн. 00 коп.; прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ТзОВ Компанія "Техінпром" в задоволенні вимог у розмірі 1 050 000 грн. 00 коп.; в іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою господарським судом апеляційної інстанції постановою, ТзОВ Компанія "Техінпром" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15, якою визнано вимоги ТзОВ Компанія "Техінпром" до ПАТ "Харківкомунпромсервіс" у розмірі 1 950 000 грн. 00 коп. - залишити без змін. При цьому, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.04.2016 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ТзОВ Компанія "Техінпром" прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

Представник ПАТ "Укргазбуд" в судовому засіданні проти вимог та доводів касаційної скарги ТзОВ Компанія "Техінпром" заперечував з підстав наведених у Відзиві на касаційну скаргу, який був поданий до Вищого господарського суду України 13.04.2016 року.

Розпорядник майна ПАТ "Харківкомунпромсервіс" - арбітражний керуючий Віскунов О.В. в судовому засіданні проти вимог та доводів касаційної скарги заперечив, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року залишити без змін.

Скаржник та інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, за таких підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року прийнято заяву ПАТ "Укргазбуд" про порушення справи про банкрутство ПАТ "Харківкомунпромсервіс" до розгляду; автоматизованою системою визначено кандидатуру арбітражного керуючого Віскунова О.В. для призначення розпорядником майна.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.10.2015 року, за заявою ПАТ "Укргазбуд", порушено провадження у справі № 922/5124/15 про банкрутство ПАТ "Харківкомунпромсервіс"; визнано вимоги ПАТ "Харківкомунпромсервіс" у розмірі 1 122 000 грн. 00 коп. - основний борг; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Віскунова О.В.; відмовлено арбітражному керуючому Сиволобову М.М. в задоволенні його Заяви на призначення розпорядником майна ПАТ "Харківкомунпромсервіс", інше.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "Харківкомунпромсервіс" опубліковано 05.10.2015 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (№ 23544).

У встановлений ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк, після публікації вказаного оголошення, до місцевого господарського суду, зокрема, надійшла Заява ТзОВ Компанія "Техінпром" з грошовими вимогами до ПАТ "Харківкомунпромсервіс" в сумі 1950000 грн. 00 коп. Вимоги заявника обґрунтовані тим, що ТзОВ Компанія "Техінпром" є векселедержателем простих векселів, платником (векселедателем) за якими є ПАТ «Харківкомунпромсервіс», що видані на виконання Договору поставки товарів №9-1/1/01 від 04.01.1999 року (укладений між ТзОВ Компанія "Техінпром" та ПАТ "Харківкомунпромсервіс"), на підставі Угод (№1 від 20.02.2004 року, №2 від 06.10.2005 року, №3 від 29.12.2005 року) про припинення зобов'язання шляхом заміни його іншим зобов'язанням, в порядку ч. 2 ст. 604 ЦК України.

До Заяви про визнання грошових вимог ТзОВ Компанія "Техінпром" додані прості векселі:

№8843, номінальною вартістю 200000 грн. 00 коп., виданий 20.02.2004 року, строк сплати - 20.02.2009 року, пролонгований Згодою сторін від 19.02.2009 року до 20.02.2014 року;

№8844, номінальною вартістю 200000 грн. 00 коп., виданий 20.02.2004 року, строк сплати - 20.02.2009 року, пролонгований Згодою сторін від 19.02.2009 року до 20.02.2014 року;

№8845, номінальною вартістю 200000 грн. 00 коп., виданий 20.02.2004 року, строк сплати - 20.02.2009 року, пролонгований Згодою сторін від 19.02.2009 року до 20.02.2014 року;

№8846, номінальною вартістю 200000 грн. 00 коп., виданий 20.02.2004 року, строк сплати - 20.02.2009 року, пролонгований Згодою сторін від 19.02.2009 року до 20.02.2014 року;

№8861, номінальною вартістю 250000 грн. 00 коп., виданий 06.10.2005 року, строк сплати - 06.10.2010 року, пролонгований Згодою сторін від 05.10.2010 року до 20.02.2014 року;

№8873, номінальною вартістю 900000 грн. 00 коп., виданий 29.12.2005 року, строк сплати - 29.12.2014 року.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що загальна номінальна вартість Векселів, які передані ПАТ "Харківкомунпромсервіс" ТзОВ Компанія "Техінпром", складає 1950000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15 визнано вимоги ТзОВ Компанія "Техінпром" у розмірі 1 950 000 грн. 00 коп. - основного боргу та включено до 4 черги, 2 436 грн. 00 коп. - судового збору включено до 1 черги Реєстру вимог кредиторів. При цьому, місцевий господарський суд виходив з доведеності належними та допустимими доказами, в розумінні приписів ст. 34 ГПК України, заявлених ТзОВ Компанія "Техінпром" грошових вимог до ПАТ "Харківкомунпромсервіс".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року у справі № 922/5124/15 апеляційну скаргу ПАТ "Укргазбуд" задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15 скасовано частково - в частині визнання вимог ТзОВ Компанія "Техінпром" у розмірі 1 050 000 грн. 00 коп.; прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено ТзОВ Компанія "Техінпром" в задоволенні вимог у розмірі 1 050 000 грн. 00 коп.; в іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15 залишено без змін.

Приймаючи таке рішення, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що векселі №8843, №8844, №8845, №8846, №8861 (у зв'язку із внесенням до них змін щодо строку оплати) не містять обов'язкових реквізитів, які визначені Законом України «Про обіг векселів в України» та Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі, а саме: на зворотному боці векселів відсутній текст зі слів «відповідно до змін», не зазначена дата внесення змін, отже, на думку апеляційного господарського суду, вказані векселі не мають вексельної сили, а у векселедержателя за такими векселями відсутні вимоги до векселедавця. Крім того, посилаючись на приписи ст. 70 Уніфікованого закону, господарський суд апеляційної інстанції встановив, що за векселями №8843, №8844, №8845, №8846, №8861 строк позовної давності сплив. За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність у ТзОВ Компанія "Техінпром" правових підстав для заявлення кредиторських вимог до боржника за вказаними векселями, та кредиторські вимоги, в частині визнання суми заборгованості у розмірі 1050000 грн. 00 коп., за векселями №8843, №8844, №8845, №8846, №8861 визнанню не підлягають.

Не погоджуючись з прийнятою господарським судом апеляційної інстанції постановою, ТзОВ Компанія "Техінпром" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 року у справі № 922/5124/15, якою визнано вимоги ТзОВ Компанія "Техінпром" до ПАТ "Харківкомунпромсервіс" у розмірі 1 950 000 грн. 00 коп. - залишити без змін. При цьому, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, ч.1 ст.43 ГПК України та ст.ст.26, 69, 71 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, запровадженого Женевською конвенцією 1930 року, ч.1 ст.264 ЦК України.

Задовольняючи частково подану ТзОВ Компанія "Техінпром" касаційну скаргу, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що виходячи з вимог ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Так, у попередньому засіданні господарський суд зобов'язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника, незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.

Як про це вже було вказано вище, грошові вимоги ТзОВ Компанія "Техінпром" до ПАТ "Харківкомунпромсервіс" ґрунтуються на наявності простих векселів №8843, №8844, №8845, №8846, №8861, №8873.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у Додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 07.06.1930 року), а також Законами України "Про обіг векселів в Україні" №2374-III від 05.04.2001 року (ст.2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), "Про цінні напери та фондовий ринок" № 3480-IV від 23.02.2006 року, "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі" №826-XIV від 06.07.1999 року, "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі" №827-XIV від 06.07.1999 року, "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів" №828-XIV від 06.07.1999 року.

За ст.77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі за текстом - Уніфікований закон), до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Відповідно до ст.13 Закону України "Про обіг векселів в Україні", зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону. Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів "відповідно до змін" із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону. У разі зміни строку платежу за переказним векселем держатель векселя повинен одержати згоду (акцепт) трасата на оплату векселя відповідно до нового строку. У разі коли акцепт вже було здійснено раніше, держатель векселя повинен одержати додаткову згоду акцептанта відповідно до нового строку. Якщо держатель векселя, який погодився на внесення змін до тексту векселя, бажає зберегти відповідальність попередніх індосантів, він повинен одержати їх згоду. У противному разі попередні індосанти несуть відповідальність таку, як і до внесення змін.

Так, апеляційним господарським судом встановлено внесення змін до строку платежу за простими векселями №8843, №8844, №8845, №8846, №8861. При цьому, господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані векселі (у зв'язку із внесенням змін до них) не містять обов'язкових реквізитів, що визначені Законом України «Про обіг векселів в України» та Уніфікованим законом, а саме: на зворотному боці векселів відсутній текст зі слів «відповідно до змін», не зазначена дата внесення змін. За висновком апеляційного господарського суду векселя №8843, №8844, №8845, №8846, №8861 не мають вексельної сили, отже, у векселедержателя за такими векселями відсутні вимоги до векселедавця.

Проте, такий висновок господарського суду апеляційної інстанції колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованим з оглядом на наступне.

Вимоги до складання простого векселя та обставини з якими вексель є таким, що не має сили простого векселя встановлено ст. ст. 75, 76 Уніфікованого закону.

Таким чином, єдиною підставою яка б позбавляла вексельної сили вексель є дефект його форми, інших підстав законом не передбачено. Така позиція викладена Верховним судом України у Постанові від 01.12.2009 року у справі № 38/51.

При цьому, по переконанню колегії суддів касаційної інстанції, господарський суд апеляційної інстанції, вказуючи про відсутність вексельної сили у простих векселів №8843, №8844, №8845, №8846, №8861 (з підстав недотримання вимог ст. 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні") не врахував, що вимоги названої норми закону не стосуються обставин з якими Уніфікований закон пов'язує втрату векселем вексельної сили. Крім того, слід вказати, що внесення змін до тексту векселя щодо строку платежу за векселем не є дефектом форми векселя (Роз'яснення Державної комісії з Цінних паперів та фондового ринку "Про застосування законодавства України, що регулює вексельний обіг в Україні" №1 від 17.01.2006 року).

Згідно до абзацу 1 ст. 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються через три роки, які обчислюються від дати настання строку платежу. Такий строк застосовується як щодо позову векселедержателя, так щодо позовних вимог, пред'явлених до акцептанта переказного векселя векселедавцем, індосантами, авалістами та іншими особами, до яких права за векселем перейшли внаслідок виконання ними вексельного зобов'язання.

Перебіг трирічного строку на пред'явлення позовних вимог до акцептанта переказного векселя або до векселедавця простого векселя починається з дати настання строку платежу, зазначеного у векселі.

Встановлені ст. 70 Уніфікованого закону строки для пред'явлення позовних вимог за векселем є присічними, вони не можуть бути змінені за угодою сторін і не підлягають припиненню або відновленню. Суд застосовує ці строки незалежно від заяви сторони. Після їх закінчення припиняється дія матеріального права вимоги платежу від зобов'язаних за векселем осіб (пункт 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» №5 від 08.06.2007 року).

Приписами ст.71 Уніфікованого закону визначено, що перерва перебігу строків позовної давності має силу лише щодо тієї особи, стосовно якої строки перервалися.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Початок та переривання перебігу позовної давності Уніфікованим законом не визначено, тому господарським судам слід застосовувати положення статей 261, 264 ЦК України. Така позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 20.02.2007року (у справі за позовом ВАТ "Укртранснафта" до ЗАТ "Укртатнафта" про стягнення 59089329 грн. 20 коп.).

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності (п.п.4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29 травня 2013 року).

Проте, господарський суд апеляційної інстанції, зробивши висновок, що за векселями №8843, №8844, №8845, №8846, №8861 строк позовної давності сплив, наведеного вище не врахував, не дослідив та не надав належної правової оцінки Актам звіряння розрахунків підписаних між ПАТ "Харківкомунпромсервіс" та ТзОВ Компанія "Техінпром", які містяться в матеріалах справи та про наявність яких було заявлено ТзОВ Компанія "Техінпром" під час апеляційного провадження (Заперечення ТзОВ Компанія "Техінпром" вих. №29/01 від 29.01.2015 року).Таким чином, висновок Харківського апеляційного господарського суду про сплив строку позовної давності за векселями №8843, №8844, №8845, №8846, №8861, колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасним, зробленим в порушення приписів ст.43 ГПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких підстав, прийнята Харківським апеляційним господарським судом постанова від 22.02.2016 року підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи, апеляційному господарському суду, з урахуванням повноважень визначених ст.101 ГПК України, необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "Техінпром" задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2016 року у справі № 922/5124/15 Господарського суду Харківської області скасувати.

3. Справу № 922/5124/15 передати на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддяВ.Ю. Поліщук
судді:О.В. Білошкап
О.С. Удовиченко