КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа№ 910/17814/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Чобанюк Т.М., довіреність № 52-16/66 від 24.12.2015;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2016 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №910/17814/15 (суддя Нечай О.В.) за позовом публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до товариства з обмеженою відповідальністю "Будпром-Лтд" про стягнення 746 010, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у справі №910/17814/15 позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" задоволено частково, вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Будпром-Лтд" на користь позивача пеню в сумі 331 560 грн., штраф в сумі 137 700 грн. та судовий збір в сумі 9385,20 грн.

На виконання зазначеного рішення 16.10.2015 господарським судом міста Києва позивачу видано наказ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будпром-Лтд" звернулося до господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказу господарського суду міста Києва від 16.10.2015 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі №910/17814/15 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Будпром-Лтд" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено; визнано наказ господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/17814/15 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Будпром-Лтд" на користь публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" пені в розмірі 331 560 грн., штрафу в сумі 137 700 грн. та судового збору в сумі 9 385,20 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи заяву відповідача, місцевий господарський суд виходив з того, що на дату видачі наказу, а саме станом на 16.10.2015 відповідачем вже було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у справі № 910/17814/15, відтак станом на 16.10.2015 вказане рішення не набрало законної сили, отже відповідно підстав для видачі наказу не було.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі № 910/17814/15 скасувати та відмовити у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду міста Києва від 16.10.2015 таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що видача судом 16.10.2015 наказу є законною, оскільки у господарського суду міста Києва станом на вказану дату була відсутня інформація про подання відповідачем апеляційної скарги на рішення, а отже відповідно були всі підстави вважати, що воно набрало законної сили.

За таких обставин, позивач вважає, що наказ господарського суду міста Києва від 16.10.2015 неправомірно визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні 18.04.2016 року представник апелянта - позивача у справі, підтримав вимоги за апеляційною скаргою та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; ухвала суду про прийняття апеляційної скарги до провадження була надіслана за адресою, яка є його офіційним місцезнаходженням.

Вказана ухвала суду була повернута підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи судом, апеляційна скарга розглянута у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Господарським судом міста Києва 28.09.2015 було прийнято рішення у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення прийнято господарським судом міста Києва 28.09.2015, дата складання та підписання повного тексту рішення - 05.10.2015. Останнім днем строку подання апеляційної скарги на вказане рішення, відповідно до вимог ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, було 15.10.2015 року.

З апеляційною скаргою на вказане рішення відповідач звернувся, згідно відбитку штампу підприємства поштового зв'язку, 15.10.2015 року, тобто в межах строку, встановленого ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційну скаргу було подано відповідачем без пропуску строку, встановленого ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2015 у справі №910/17814/15 станом на 16.10.2015 не набрало законної сили.

Разом з тим, господарським судом міста Києва 16.10.2015, тобто на наступний день після подання відповідачем апеляційної скарги на рішення суду, видано наказ на виконання цього рішення, яке не набрало законної сили у зв'язку з його апеляційним оскарженням.

Приписами ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Отже, вказаною нормою передбачено, що наказ видається тільки після набрання судовим рішенням законної сили.

У даному випадку, господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання рішення, яке не набрало законної сили.

Доводи апелянта про те, що станом на дату видачі наказу (16.10.2015) у суду не було інформації про апеляційне оскарження рішення не впливають на обставини подання відповідачем у встановлений законом строк апеляційної скарги та не змінюють наслідків такого апеляційного оскарження - не набрання рішенням законної сили у зв'язку з цим.

Таким чином, наказ було видано на виконання рішення, яке не набрало законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Враховуючи те, що господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання рішення, яке не набрало законної сили, тобто помилково, висновок місцевого господарського суду про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу позивача на можливість повторного звернення до місцевого господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення, яке набрало законної сили.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі №910/17814/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/17814/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко