ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.16р. Справа № 904/1258/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" (м.Дніпропетровськ)

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (м.Дніпропетровськ)

про визнання відсутності права встановлювати плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням у загальному розмірі 11 694 грн. 12 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 22.02.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність № 9/28-06 від 04.01.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд визнати відсутність у Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) права встановлювати позивачу плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, що нарахована за серпень-жовтень 2014 року, червень 2015 року та жовтень 2015 року у загальному розмірі 11 694 грн. 12 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірними діями відповідача щодо встановлення позивачу додаткової плати за скид понаднормативних забруднень без дотримання умов договору приєднання № 11724 від 22.02.2012 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Так, 30.10.2014 відповідачем було складено акт відбору проб стічних вод від 30.10.2014, який складений із порушення вимог, встановлених законодавством, а саме: акт не містить відомостей про температуру відібраних проб, крім того, позивачем виявлена невідповідність об'єму посуду, в який здійснено забір проби нормативно визначеному. Також, позивач посилається на розбіжність даних, вказаних в акті обстеження каналізаційних мереж позивача та акті відбору проби від 30.10.2014. Позовні вимоги в частині відсутності права встановлювати позивачу плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, що нарахована за червень 2015 року та жовтень 2015 року обґрунтовані тим, що акти, складені позивачем 24.06.2015 та 27.10.2015, про відмову підприємства виділити відповідального співробітника або вчинення перешкод представнику КП "Дніпроводоканал" при відборі проб та обстеження мереж каналізації, які містять посилання на відсутність дозволу директора підприємства на здійснення відбору проб стічних вод, не можуть біти підставою для нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, оскільки, на думку позивача, вказані акти не мають юридичної сили та не можуть створювати для позивача будь-яких правових наслідків, оскільки жодних доказів фактичного виходу представників відповідача на адресу позивача та фактичного звернення до підприємства, з метою проведення перевірки, до листа не додано, а контрольні колодязі на території підприємства позивача не знаходяться - доступ до них є вільним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 23.03.2016.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх.суду 17849/16 від 23.03.2016), в яких він додатково звертає увагу суду на неправомірність дій відповідача щодо нарахування за червень 2015 року та жовтень 2015 року плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, оскільки акти від 24.06.2015 та 27.10.2015 не містять посилань на наказ керівника підприємства, який би визначав обов'язковість дозволу директора на відбір проб, або наказ, який забороняє допуск представників відповідача для відбору проб. Крім того, акти від 24.06.2015 та від 27.10.2015 не містять посилання на прізвища осіб, які повідомили співробітників відповідача про відсутність дозволу директора. Також, у поясненнях позивач зазначає, що акт від 30.10.2014 складений із порушенням вимог пункту 7.12. розділу 7 "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 25.12.2012 № 1895 в частині вимог до форми такого акту.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 17850/16 від 23.03.2016), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, а також не зазначено права, яке порушено діями відповідача. З приводу суті позовних вимог відповідач зазначив, зокрема, наступне:

- позивачем не заперечується факт скидання стічних вод до каналізаційних мереж м.Дніпропетровська;

- відбір проб 30.10.2014 було проведено відповідачем в присутності директора підприємства позивача, складений за результатами вказаного відбору акт був підписаний представником позивача без зауважень щодо порядку відбору та поводження з пробою. Будь-які зауваження підприємства щодо порядку відбору проб та поводження з пробою, не зафіксовані в акті відбору проби, не можуть бути підтверджені будь-якими іншими доказами;

- позивач не скористався правом відбору паралельної проби, для проведення дослідження іншою лабораторією;

- акт від 30.10.2014 містить всі обов'язкові реквізити, які зазначаються в такому акті;

- про здійснення попереднього охолодження у сумці-холодильнику вказано в акті від 30.10.2014;

- допущення описок в акті обстеження каналізаційної мережі, які стосуються стану мережі, не може свідчити про відсутність понаднормативних забруднень стічної води позивачем;

- щодо неправомірності нарахування за червень 2015 року та жовтень 2015 року плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням відповідач зазначив, що пункт 7.13. "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 надають право відповідачу при відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника Водоканалу на його територію (більш ніж на 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб і обстеженні мереж каналізації виставляти підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5. Отже, дії відповідача в цій частині є правомірними.

У судове засідання 23.03.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні 23.03.2016 було викладено зміст позовних вимог, наведено доводи в їх обґрунтування.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.03.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Судом було зауважено, що для правильного вирішення спору існує необхідність у витребуванні у сторін додаткових доказів.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 23.03.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 13.04.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх.суду 21782/16 від 11.04.20160, в яких він наголошує на тому, що ним правильно обраний спосіб захисту порушеного права, а з тексту позовної заяви чітко вбачається право позивача, яке є порушеним. У додаткових поясненнях позивач додатково наголошує на невідповідності змісту акту від 30.10.2014 вимогам "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 25.12.2012 № 1895; розбіжностях даних актах від 30.10.2014 стосовно об'єму відібраних проб та матеріалу тару; недостатності об'єму відібраної проби для дослідження. Позивач зазначає, що ним дотримано вимоги пункту 7.2.11. договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 11724 від 22.02.2012 та призначено наказом № 0512/13-2 від 05.12.2013 особу, відповідальну за стан матеріально-технічної бази підприємства. У поясненнях позивач ще раз наголошує, що акти від 24.06.2015 та від 27.10.2015 не містять відомостей щодо недопуску представників відповідача на територію підприємства позивача щодо відмови виділити відповідальну особу та не можуть бути підставою для нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням за червень 2015 року та жовтень 2015 року. До вказаних пояснень позивачем, на виконання вимог ухвали суду, було долучено докази виконання обов'язку щодо призначення представника, визначені у пункті 7.2.11 договору та докази виконання сторонами договору № 11724 від 22.01.2012 в період з 23.02.2015 по 29.02.2016.

Від відповідача надійшли пояснення (вх.суду 22918/16 від 13.04.2016), в яких він повідомляє, що за період з лютого 2015 року по березень 2016 року послуги позивачем споживаються та оплачуються з посиланням на договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 11724 від 22.02.2012, отже вказаний договір, фактично, діє та виконується сторонами.

У судове засідання 13.04.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні 13.04.2016 було викладено зміст письмових пояснень, а також наведено додаткові доводи в обґрунтування позовних вимог.

Представником відповідача у судовому засіданні 13.04.2016 було викладено зміст пояснень. З урахуванням вказаних пояснень та раніше поданого відзиву на позовну заяву, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 13.04.2016 у відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 20.04.2016.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Від відповідача надійшли пояснення (вх.суду 24697/16 від 20.04.2016), в яких він наводить спростування доводів позивача щодо недостатності об'єму відібраної проби для визначення азоту амонійного, ортофосфатів та заліза, а також вказує відповідні методики, а також їх вимоги, з урахуванням положень яких, відповідачем було відібрано обсяг проби достатній для визначення вмісту вказаних вище хімічних речовин.

У судове засідання 20.04.2016 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2016 наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав, що наведені у позовній заяві та додаткових поясненнях. Також представник позивача вказував на те, що матеріали справи містять всі докази, які підтверджують правомірність його вимог.

Представником відповідача у судовому засіданні 20.04.2016 було викладено зміст пояснень. З урахуванням вказаних пояснень та раніше поданого відзиву на позовну заяву, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.04.2016 оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 22.02.2012 між Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі - Водоканал, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" (далі - абонент, позивач) було укладено договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 11724 (далі - договір, а.с.27-30).

При укладанні вищевказаного договору сторони керувались статтями 633, 634 Цивільного кодексу України, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 2918-III, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила № 190), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (далі - Правила № 37), Правилами приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 17.07.2003 № 1939 (далі - Правила № 1939), Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 № 30 із змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 2.1 договору водоканал зобов'язується надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення (далі - послуги), а абонемент зобов'язується оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.

Згідно з додатком № 2 до договору, послуги надаються відповідачем позивачеві на об'єкт: складське приміщення, адміністративна будівля за адресою: вулиця Матлахова, 2 (а.с.32).

У пункті 9.1. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 22.02.2015, а в частині їх оплати - до повного виконання.

Доказів зміни, розірвання або визнання недійсним договору сторонами суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2016, сторонами були надані пояснення, а також належні докази того, що вказаний договір, фактично, на теперішній час діє та виконується сторонами (а.с. 122-152).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення № 11724 від 22.02.2012, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що надання послуг здійснюється водоканалом в межах добових, місячних та річних норм централізованого питного водопостачання та водовідведення, які визначені відповідно до розрахунку об'ємів послуг (додаток № 8 до договору), а саме:

- норма споживання абонентом води питної за договором складає: 5112 м.куб./рік, 372/480 м.куб./місяць, 16,9/21,82 м. куб./добу;

- норма прийняття від абонента стічних вод за договором складає: 4824 м.куб/рік, 372/432 м.куб/місяць, 16,9/19,64 м.куб/добу.

Зміни норм споживання води питної та/або прийняття стічних вод проводяться шляхом укладання додаткових угод до договору, при цьому у разі збільшення норм споживання/прийняття відповідних послуг абонент до укладання таких додаткових угод повинен отримати Технічні умови на ці норми.

Відповідно до пункту 3.15. договору абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабонента, орендарі, суборендарі.

Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська" та наводяться в додатку 4 договору.

До 2015 року діяло рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 1185 від 25.12.2012 "Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська".

Згідно з пунктом 3.16. договору нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1 куб. м. стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує, рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Відповідно до пунктів 7.2.7. та 7.2.8. договору абонент зобов'язаний не перевищувати витрати води питної і скидання стічних вод понад встановлені норми водопостачання та водовідведення, визначені в пункті 3.1. договору, а також не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод.

Так, 30.10.2014 відповідачем у присутності представника позивача проведено відбір проби стічних вод Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" за адресою: вулиця Матлахова, 2 в м. Дніпропетровську, з метою контролю їх складу та якості згідно з пунктом 7.11. "Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська", затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 25.12.2012 № 1895, за результатами якого складено акт від 30.10.2014 (а.с.37).

Також було складено акт обстеження водопровідних та каналізаційних систем підприємства від 30.10.2014 (а.с.36).

Лабораторні дослідження, в період з 30.10.2014 по 05.11.2014 проведені лабораторією по контролю якості стічних вод підприємств Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, зафіксували перевищення допустимих концентрацій по таким показникам: амоній-іонів, ортофосфатів та залізу загальномув стічних водах відповідача, що підтверджується результатом вимірювань (а.с.39), проведеним відповідно до Акту відбору проб стічних вод від 30.10.2014.

У зв'язку з вказаними обставинами, відповідач надіслав на адресу позивача лист № 12144/12-07 від 12.11.2014 про порушення Правил приймання стічних вод, яким повідомив позивача про встановлення факту перевищення допустимих концентрацій у стічних водах підприємства, а також надіслав позивачеві протокол вимірювання показників складу та якості стічних вод, а також розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями, відповідно до якого плата за скид понаднормативних забруднень складає 5 956 грн. 08 коп. (а.с.38).

В подальшому, відповідачем було виставлено позивачу рахунок № 112406 від 31.12.2014 за скид понаднормативних забруднень з урахуванням коефіцієнту кратності і нормативу плати за очищення (перевищення ДК) на суму 5 956 грн. 08 коп. (а.с.48).

Позивач вважає, що нарахування відповідачем суми додаткової плати у розмірі 5 956 грн. 08 коп. необґрунтованим та незаконним, оскільки акт від 30.10.2014 не містить відомостей про температуру відібраних проб; позивачем виявлена невідповідність об'єму посуду, в який здійснено забір проби нормативно визначеному; існує розбіжність даних, вказаних в акті обстеження каналізаційних мереж позивача та акті відбору проби від 30.10.2014. Враховуючи вказані обставини, позивач просить суд визнати відсутність у Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради права встановлювати позивачу плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, що нарахована за серпень-жовтень 2014 року у розмірі 5 956 грн. 08 коп.

Щодо вказаних позовних вимог позивача суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 № 1264-ХИ, державній охороні та регулюванню використання підлягають на території України, зокрема, земля, надра, вода та інше.

Згідно з нормами статті 15 цього Закону місцеві ради в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, здійснюють контроль за дотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а також здійснюють інші повноваження відповідно до цього закону та інших законів України.

Відповідно до підпункту 5 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 затверджено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі - Правила № 37), відповідно до пункту 2.1 яких водоканали мають право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств; представляти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання; здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначається в місцевих Правилах приймання.

В свою чергу, згідно з пунктом 2.4 Правил № 37 підприємства зобов'язані дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників; надавати працівникам водоканалу необхідну інформацію щодо своєї системи каналізації, допомогу при відборі проб стічних вод підприємства, визначенні режиму їх скиду, обстеженні системи каналізації підприємства та локальних очисних споруд.

На підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та підпунктів 1.5., 1.6. Правил № 37 від 19.02.2002 рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25.12.2012 № 1895 затверджені Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (далі - Правила № 1895).

Відповідно до пунктів 2.4.4. та 2.4.8. Правил № 1895 підприємства зобов'язані дотримуватись встановлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках; забезпечувати можливість проведення уповноваженими представниками Водоканалу у будь-який час доби обстеження роботи локальних очисних споруд та контролю за скиданням стічних вод у міську каналізаційну мережу, включаючи надання необхідних документів, визначених цими Правилами приймання та Правилами користування, надавати допомогу при відборі проб стічних вод та вивченні режиму їх скиду.

Відповідно до пункту 2.1.6. Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, затверджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 25.12.2012 № 1895, Водоканал має право здійснювати позаплановий (в будь-яку годину доби), непогоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються, та застосовувати на підставі результатів контролю (при виявленні порушень Правил приймання та умов договору на надання послуг водопостачання та водовідведення) відповідні заходи. Присутність представника підприємства при відборі проб обов'язкова .

Так, 30.10.2014 представниками відповідача в присутності представника позивача було здійснено відбір проби стічної води позивача, про що складено акт від 30.10.2014. Вказаний акт підписаний представниками сторін без зауважень до порядку відбору та поводження з пробою.

Відповідно до пунктів 7.12. та 7.13. Правил № 1895 відбір разових проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальних актах, які підписують як представник водоканалу, так і представник підприємства (додаток 3). Акти складаються у двох примірниках - для водоканалу та підприємства. Обов'язково робиться примітка про отримання підприємством свого екземпляра акту. У разі неявки уповноваженого представника підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника підприємства, який відмовився підписати акт. Такий акт має юридичну силу і є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (у разі виявлення перевищення ДК).

При цьому, відповідно до пункту 7.14. Правил № 1895 за бажанням підприємства можуть виконати аналізи стічних вод в іншій лабораторії (або наявності у нього своєї лабораторії) паралельно відбираються дві проби: для підприємства та водоканалу. Проби відбираються одночасно, присутність представників іншої лабораторії обов'язкова.

В той же час, доказів здійснення відбору паралельної проби 30.10.2014 за участю представників іншої лабораторії позивачем не надано.

Щодо посилань позивача на наявність порушень при складанні акту відбору проб стічних вод від 30.10.2014, а саме: акт не містить відомостей про температуру відібраних проб, наявна невідповідність об'єму посуду, в який здійснено забір проби нормативно визначеному; існують розбіжності даних, вказаних в акті обстеження каналізаційних мереж позивача та акті відбору проби від 30.10.2014, суд зазначає таке.

Відповідно до додатку № 5 до Правил № 1895 в акті відбору проб має міститись така інформація: дата складання, дані про представників сторін, нормативні документи, відповідно до вимог яких виконується відбір, засоби вимірювальної техніки та допоміжне обладнання, паспорт проби, примітки (за наявності), підписи сторін.

При цьому, акт від 30.10.2014 містить всі обов'язкові реквізити, які зазнаються на відібрану пробу відповідно до вказаних вимог.

Крім того, відповідно до пункту 4.1. Інструкції про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств проби транспортують за температури нижчої, ніж температура під час відбору (у сумці-холодильнику).

Слід зазначити, що про здійснення попередньої обробки проби у вигляді охолодження у сумці-холодильнику також вказано в акті від 30.10.2014.

Проаналізувавши розбіжності, на які посилається позивач у позовній заяві та поясненнях, суд приходить до висновку, що допущення описок в акті обстеження каналізаційної мережі, які не стосуються стану мережі, не можуть свідчити про відсутність понаднормативних забруднень стічної води позивачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом також було враховано таке.

Додатком № 4 до Правил № 1895 затверджено Інструкцію про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств.

Відповідно до пункту 2.10. Інструкції об'єм відібраних проб має бути не менший об'ємів, наведених у таблиці 1.

Так, в таблиці 1 не наведені обсяги проби стічної води, яких достатньо для встановлення концентрації окремо кожної хімічної речовини, а вказаний лише загальний обсяг для визначення: нітритів, нітратів, заліза, сухого залишку, азоту амонійного, хлоридів, сульфатів, алюмінію та ортофосфатів.

Таким чином, для встановлення необхідного обсягу стічної води для визначення концентрації по спірним хімічним показникам до уваги береться відповідна Методика виконання вимірювання, як це передбачено в таблиці 1.

Відповідно до таблиці 1 для визначення концентрації азоту амонійного застосовується МВВ 081/12-0106-03 "Методика виконання вимірювань масової концентрації амоній-іонів фотоколориметричним методом з реактивом Неслера". Нормами вказаного МВВ не закріплений обсяг відібраної проби стічної води, однак, згідно з пунктом 8.6.2. МВВ для здійснення вимірювань концентрації амонію-іонів у мірну колбу вміщують 40 см проби або менший її об'єм у залежності від вмісту амоній-іонів.

Таким чином, для визначення концентрації азоту амонійного достатньо 0,04 літри.

Для визначення ортофосфатів використовується МВВ 081/12-0005-01 "Методика виконання вимірювань масової концентрації розчинених ортофосфатів фотометричним методом". Відповідно до пункту 8.5. вказаного МВВ об'єм проби води для вимірювання масової концентрації розчинених ортофосфатів повинен бути не менше 200 куб.см.

Таким чином, для визначення концентрації ортофосфатів достатньо 0,2 літри.

Для визначення заліза використовується КНД 211.1.4.034-95 "Методика фотометричного визначення загального заліза з ортофенантроліном в поверхневих і стічних водах". Відповідно до пункту 5.4. вказаного КНД об'єм проби має бути 100 - 250 куб.см. у залежності від вмісту заліза.

Таким чином, для визначення концентрації заліза достатньо 0,25 літри.

Отже, позовні вимоги щодо визнання відсутності у Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради права встановлювати позивачу плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, що нарахована за серпень-жовтень 2014 року у розмірі 5 956 грн. 08 коп., суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

У позовній заяві позивач також просить суд визнати відсутність права встановлювати позивачу плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, що нарахована за червень 2015 року та жовтень 2015 року, обґрунтовуючи вказані вимоги тим, що акти, складені позивачем 24.06.2015 та 27.10.2015 про відмову підприємства виділити відповідального співробітника або вчинення перешкод представнику КП "Дніпроводоканал" при відборі проб та обстеження мереж каналізації, які містять посилання на відсутність дозволу директора підприємства на здійснення відбору проб стічних вод, не можуть біти підставою для нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, оскільки, на думку позивача, вказані акти не мають юридичної сили та не можуть створювати для позивача будь-яких правових наслідків, оскільки жодних доказів фактичного виходу представників відповідача на адресу позивача та фактичного звернення до підприємства, з метою проведення перевірки, до листа не додано, а контрольні колодязі на території підприємства позивача не знаходяться - доступ до них є вільним. У додаткових поясненнях позивач також наголошував на неправомірності дій відповідача щодо нарахування за червень 2015 року та жовтень 2015 року плати за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням, оскільки акти від 24.06.2015 та 27.10.2015 не містять посилань на наказ керівника підприємства, який би визначав обов'язковість дозволу директора на відбір проб, або наказ, який забороняє допуск представників відповідача для відбору проб. Крім того, акти від 24.06.2015 та від 27.10.2015 не містять посилання на прізвища осіб, які повідомили співробітників відповідача про відсутність дозволу директора.

З приводу вказаних позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно з пунктами 7.7. та 7.8. Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська, затверджених рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 (далі Правила № 129), підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та документів. Періодичність відбору контрольних проб - не менш, ніж один раз у півроку. Водоканал здійснює контроль за якістю стічних вод, що скидають підприємства згідно плану - графіка, затвердженого керівником Водоканалу.

Відповідно до пункту 7.13. Правил № 129 при відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника Водоканалу на його територію (більш ніж 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб і обстеженні мереж каналізації Водоканал виставляє підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5 за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення.

Проаналізувавши наведені Правила, а також долучені до матеріалів справи акти про відмову підприємства виділити відповідального співробітника або вчинення перешкод представнику КП "Дніпроводоканал" при відборі проб та обстеженні мереж каналізації від 24.07.2015 (а.с.42) та від 27.10.2015 (а.с.45), суд дійшов висновку щодо наявності підстав для донарахування додаткової плати на суму 2 307 грн. 36 коп. (за червень 2015 року) та 3 430 грн. 68 коп. (за жовтень 2015 року) з огляду на таке:

- обидва акти містять відомості, що здійснити контроль якості стічних вод не вдалося через відсутність дозволу директора підприємства на здійснення відбору проб стічних вод, а згідно з пунктом 2.1.6. Правил № 129 від 19.02.2015 відбір проб для контролю за якістю стічних вод можливий тільки у присутності представника підприємства;

- позивач не забезпечив присутність свого повноважного представника для відбору проб, чим створив перешкоди для цього;

- суд вважає вказані акти належними доказами наявності перешкод КП "Дніпроводоканал" при відборі проб та обстеженні мереж каналізації;

- заперечення позивача про те, що колодязь для відбору проб має вільний доступ, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до Правил № 129 відбір проб для контролю за якістю стічних вод можливий тільки у присутності представника підприємства. При цьому, положення вказаних Правил дозволяють скласти акт відбору проб представниками водоканалу у випадку неявки представника підприємств для підписання акту, а не для здійснення відбору проб;

- позивач не спростував дані актів від 24.07.2015 та від 27.10.2015, в яких зафіксований намір Водоканалу здійснити відбір проб, при цьому, позивач мав можливість в робочі дні (24.07.2015, 27.10.2015) і в робочий час (з 12:00 до 12:35 та з 10:50 по 11:25, відповідно) забезпечити участь свого повноважного представника для відбору проб.

Матеріали справи також свідчать про те, що розмір додаткової плати на загальну суму 11 694 грн. 12 коп. визначений у відповідності із Правилами № 37, № 1895, № 129 та Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не доведено правомірності своєї позиції та враховуючи безпідставність заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.04.2016.

Суддя ОСОБА_3