ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.16р. Справа № 904/1233/16

За позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", м. Дніпропетровськ

до відповідача-2 приватного підприємства "Алмаз", с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області

про стягнення 10 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 3 670,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 911,81 грн. пені

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3438-К-О від 14.08.2015 року, представник

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" та приватного підприємства "Алмаз" заборгованості у сумі 17 581,81 грн., яка складається з наступного:

- 10 000,00 грн. заборгованості за кредитом;

- 3 670,00 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 3 911,81 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

22.01.2014 року відповідачем-2 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої останній приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 22.01.2014 року. На виконання умов договору банківського обслуговування № б/н від 22.01.2014 року та відповідно до заявок на "Гарантований платіж" № 27 від 29.01.2015 року на суму 10 000,00 грн. позивач надав Відповідачу-2 кредит зі сплатою винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 року клієнт за користування кредитом сплачує позивачу відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014року клієнт за користування кредитом сплачує позивачу відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі непогашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Позивач зазначає, що відповідач-2 належним чином умови договору банківського обслуговування № б/н від 22.01.2014 року не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 04.11.2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками у сумі 3 670,00 грн. За порушення зобов'язань за договором позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача - 2 також пеню у сумі 3 911,81 грн. З урахуванням договору поруки № 50129CNC7S09F від 23.01.2014 року сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

12.04.2016 року позивач звернувся до суду із заявою якою повідомив суд проте, що 10.03.2016 року господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі № 904/769/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус". Оголошення про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус", розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 10.03.2016 року за № 29074. Також позивач вказує, що публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" не звертався у тридцятиденний строк, з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство за зобов'язаннями, що виникли на підставі договору поруки № 50129CNC7S09F від 23.01.2014 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідачі відзиви на позовну заяву та витребувані судом документи не надали. Відповідачі явку своїх повноважних представників у судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресами, зазначеними у позові, які збігаються з адресами місцезнаходження відповідно до Спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців станом на 01.03.2016 року (а.с. 48-51 том 1).

Направлена господарським судом на адресу відповідачів кореспонденція повернулася з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 52-55, 61-66, 71-73, том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Письмового відзиву на позов відповідачі суду не надали. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2016 року порушене провадження з призначенням судового засідання на 15.03.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 04.04.2016 року та до 12.04.2016 року.

У судовому засіданні 12.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014 року приватне підприємство "Алмаз" (далі - клієнт, відповідач-2) приєдналось до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, шляхом реєстрації заяви через систему інтернет-клієнт-банкінг, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 22.01.2014 року (далі договір) та взяв на себе зобовязання виконувати умови договору (а. с. 15 том 1).

Позивачу було відкрито поточний рахунок № 9295.

Згідно з частиною другою статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з пунктом 3.1.1.73. Умов банк надає послугу гарантованих платежів для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і банком (далі - послуга). Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі - "гарантований платіж" або "заявка") за якою клієнт-платник доручає банку зараховувати кошти на рахунок отримувача у сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачем цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

У разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк "Приват-24" (далі - "Приват-24") подає в банк заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов'язковими реквізитами якої є: номер і дата заявки (присвоюється автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарський договір, на виконання оплати за яким подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. Створені в Приват-24 заявки в обов'язковому порядку підписуються ключами електронних підписів посадових осіб клієнтів-платників (п. 3.1.1.74 Умов).

Після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає її на предмет надання або відмови в наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або недостатньої інформації по кредитоспроможності платника. Банк має право вимагати у клієнтів додаткову інформацію, що підтверджує виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами (договори/контракти, рахунки, податкові накладні, акти і т.п.). У разі відмови клієнта у наданні додаткової інформації або наявності недостовірної інформації в документації, банк має право відмовити в наданні послуги "Гарантовані платежі" (п. 3.1.1.75 Умов).

При прийнятті позитивного рішення банку про надання послуги, якщо вона здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платникові кредит у розмірі, передбаченому в заявці (в межах встановленого ліміту) шляхом зарахування їх на рахунок 3648. Порядок надання банком кредиту та його порядок погашення платником здійснюється згідно з пунктом 3.2.2. Умов та правил надання кредиту (п. 3.1.1.76.2 Умов).

Розділом 3.2.2 зазначених Умов регламентований порядок надання кредиту за послугою "Гарантований платіж".

Відповідно до п. 3.2.2.2. Умов клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці Клієнта, у строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання клієнтом заявки до дати виконання заявки клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 року клієнт за користування кредитом сплачує позивачу відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 року клієнт за користування кредитом сплачує позивачу відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі непогашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач своєчасно провів Гарантовані платежі по заяві № 27 від 29.01.2015 року на суму 10 000,00, які підтверджуються розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, відкритого для обслуговування рахунку відповідача-2 та повідомленням про переказ коштів (а.с. 31-32, 34-35 том 1).

Відповідач-2 зобов'язання щодо повернення отриманих кредитних коштів позивач не виконав, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного Кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення з відповідача-2 заборгованість зі сплати кредиту у сумі 10 000,00 грн., яка розрахована станом на 04.11.2015 року, заборгованість за відсотками у сумі 3 670,00 грн. за період з 04.03.2015 року по 04.11.2015 року.

З огляду на приписи договору № б/н банківського обслуговування від 22.01.2014 року та "Умов та правил надання банківських послуг" строк повернення кредиту у сумі 10 000,00 грн., сплати заборгованості за відсотками у сумі 3 670,00 грн. є таким, що настав.

Доказів сплати заборгованості за кредитом у сумі 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками у сумі 3 670,00 грн. відповідач суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками у сумі 3 670,00 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання,, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За частиною першою статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом статей 546, 549 зазначеного Кодексу виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 3.2.2.10.1. Умов у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, передбачених умовами договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У разі реалізації банком права, передбаченого п. 3.2.2.2 цього договору, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в заявці, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1. - 3.2.2.10.3., цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п. 3.2.2.10.4. Умов).

Відповідно до пункту 3.2.2.10.8 Умов у разі порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення позивача до судових органів, відповідач сплачує позивачу штраф, який розраховується за такою формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми встановленої в Заявці на цілі, відмінні від сплати страхових платежів і платежів для оплати реєстрації предметів застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Пунктом 3.2.2.10.7. Умов передбачено, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Пеня нарахована відповідно до умов договору та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Таким чином, з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню 17 581,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом у сумі 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками у сумі 3 670,00 грн., пеня у сумі 3 911,81 грн.

23.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" (далі - поручитель, відповідач-1) і публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (далі -кредитор) був укладений договір поруки № 50129CNC7S09F. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконанням приватним підприємством "Алмаз" усіх своїх обовязків за договором банківського обслуговування від 22.01.2014 року (пункт 1 договору).

Пунктом 2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в кредитному договорі.

Пунктами 4, 5, 6 договору поруки передбачено, що за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) обов'язку (ів).

Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок (ки), зазначений (ні) в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

За пунктом 8 договору поруки договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється протягом 5 (п'яти) років (п. 9 договору поруки).

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Листом № 50129CNC7S09F від 21.10.2015 року позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою про сплату боргу, яка останнім залишена без відповіді (а.с. 39 том 1). Жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за спірним кредитним договором відповідач-1 не здійснив.

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки позивач набув право вимоги до поручителя як солідарного відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, у ході вирішення спору встановлений факт наявності заборгованості приватного підприємства "Алмаз" за договором банківського обслуговування від 22.01.2014 року у сумі 17 581,81 грн., яка з урахуванням договору поруки № 50129CNC7S09F від 23.01.2014 року підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Під час розгляду справи встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна призначено ОСОБА_2.

З офіційного сайту Вищого господарського суду України вбачається, що 10.03.2016 року опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" по справі № 904/769/16, що в силу статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є офіційним оприлюдненням зазначеного оголошення.

Згідно з частинами 1-4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, предявлений позов, який ґрунтується на грошових зобовязаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та розяснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову. У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

В заяві від 11.04.2016 року позивач вказав, що із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство на підстав договору поруки № 50129CNC7S09F від 23.01.2014 року не звертався.

З урахуванням наведеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів з відповідача-1.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача-2 заборгованості у сумі 17 581,81 грн., з яких заборгованість за кредитом у сумі 10 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3 670,00 грн., пеня у сумі 3 911,81 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 378,00 грн. підлягає стягненню з відповідача-2.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШІВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Алмаз" (17580, Чернігівська область, Прилуцький район, с.Голубівка, вул. Чавусівська, буд.9 ідентифікаційний код 30254499) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у сумі 10 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3 670,00 грн., пеню у сумі 3 911,81 грн., судовий збір у сумі 1 378,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.2016 року.

Суддя ОСОБА_3