ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.16р. Справа № 904/789/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі виробничного підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця", м. Знам'янка

до Приватного підприємства "АТЛАНТА-АГРО", м. Дніпропетровськ

про стягнення штрафу у розмірі 66 705,00грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу «Знамянська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Одеська залізниця" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного підприємства АТЛАНТА-АГРО (далі - Відповідач) про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в сумі 66 705,00 грн., що становить п'ятикратний розмір перевізної плати.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, подав клопотання, в якому просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати в сумі 13 341,00 грн.

В засіданні суду 09.03.2016 року оголошувалася перерва до 07.04.2016 року, згідно ст.. 77 ГПК України.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні 12.04.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які були присутні в судовому засіданні 09.03.2016 року, оцінивши подані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2015 приватне підприємство "АТЛАНТА-АГРО" (Відповідач, Вантажовідправник) відправило дев'ять вагонів з вантажем зерно кукурудзи - зі станції Ахтирка Південної залізниці на станцію призначення Жовтнева, що підтверджується залізничною накладною №43163716.

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ТОВ МСП "Ника Тера" (далі - вантажоодержувач).

В залізничній накладній №43163716 Відповідач зазначив перелік номерів вагонів, залучених до перевезення вантажу, їх вантажопідйомність, тару вагону та масу вантажу в кожному вагоні. Як зазначено у графі 28 вказаної накладної, вантаж було завантажено у вагони Відповідачем, як вантажовідправником, і ним же визначено масу вантажу на вагонних вагах, про що зазначено у графі 26 накладної. Зокрема, Відповідач зазначив, що вагон № 95636759 має масу нетто - 63 000 кг, тара - 21 250 кг.

В процесі перевезення вантажу 06.11.2015 на станції Тимкове Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 06.11.2015 на станції Тимкове Одеської залізниці складено комерційний акт АА № 055365/110/69.

В результаті контрольного зважування вантажу було встановлено, що у вагоні №95636759 фактична маса вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній № 43163716, а саме: у накладній маса нетто вантажу зазначена 63 000 кг, за даними контрольного зважування виявилось 67 990 кг, що на 4 990 кг більше, ніж зазначено у перевізному документі.

Результати контрольного зважування відображено у Книзі здавання вантажів під охорону, що ведеться на станції Тимково Одеської залізниці.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на приписи статті 24 Статуту залізниць України, згідно якої вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, а також, посилаючись на статті 118, 122 Статуту залізниць України, просить суд стягнути з Відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за неправильно зазначену у накладній №43163716 від 31.10.2015 масу вантажу.

За підрахунками Позивача, розмір штрафу становить суму 66 705,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909, ч. 1 ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно із ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктами 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 21.11.2000р. №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, встановлено, що на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.1998р. №460 "Про затвердження бланків перевізних документів". Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються; у разі зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни й доповнення, які вносяться у перевізні документи залізницею, засвідчуються підписом відповідального працівника і штемпелем станції.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Таким чином, відповідальність за невірне зазначення відповідних відомостей несе саме відправник, оскільки всі відомості до перевізних документів вносяться відправником відповідно до граф.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, складений Позивачем комерційний акт АА № 055365 від 06.11.2015 року, яким зафіксовано факт невідповідності в залізничній накладній маси вантажу є належними доказами зазначених обставин, а тому суд вбачає наявність підстав для покладення на Відповідача, як на вантажовідправника, відповідальності за внесення невірних відомостей до перевізних документів.

Відповідач заявив клопотання про зменшення суми штрафу відповідно до ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі. В підтвердження наведений в клопотання доводів відповідачем надано наданий баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до норма статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В пункті 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

З огляду на приписи зазначених норм матеріального права, приймаючи до уваги тяжкий фінансовий стан Відповідача, та враховуючи, що допущене ним порушення не завдало збитків Позивачеві, суд вважає, за можливе зменшити розмір штрафу до 13 341,00 грн., виходячи із розрахунку розміру однієї провізної плати за вагон.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від результатів розгляду справи, судові витрати у повному обсязі покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 44, 49, 82 85,116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "АТЛАНТА-АГРО" (49064, м. Дніпропетровськ, вулиця Мічуріна, будинок 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5; ) в особі виробничого підрозділу «Знамянська дирекція залізничних перевезень» (27400, Кіровоградська область, м. Знамянка, вул. Жовтнева, 10, код ЄДРПОУ 4081200) регіональної філії "Одеська залізниця" публічного акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок 19, ) 13 341,00 грн. - штрафу, 1 378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.04.2016

Суддя ОСОБА_1