РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016Справа №910/1873/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша"

до Державного житлово-комунального підприємства Національної Академії Наук України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національна академія наук України

про зобов'язання укласти договір на новий строк

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сидоренко В.С. (довіреність №1-025 від 22.01.2016)

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного житлово - комунального підприємства Національної Академії Наук України (відповідач) про зобов'язання укласти договір на новий строк.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2013 між позивачем та відповідачем укладено типовий договір оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств. У зв'язку із закінченням строку дії договору (31.12.2015) позивач звертався до відповідача із заявою, у якій пропонував укласти на новий строк договір оренди, однак відповідач відповіді не надав, підписаний екземпляр договору не повернув.

Позивач просить суд зобов'язати Державне житлово-комунальне підприємство Національної Академії Наук України укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша" Типовий договір оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України площею 311,5 кв.м на першому та другому поверхах в буд. 51/53 по вул. Володимирській, що в м. Києві на новий строк, в редакції, наведеній у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/1873/16, розгляд справи призначено на 01.03.2016.

В судове засідання 01.03.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, підтримав вимоги з підстав викладених в позові.

Представник відповідача надав суду пояснення по справі та надав письмову заяву про визнання позову.

В судовому засіданні 01.03.2016 оголошено перерву до 15.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України

11.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення та документи по справі.

У поданих письмових поясненнях позивач зазначає, що ТОВ «Керуюча Компанія Катюша» належно виконувало свої обов'язки за Типовим договором оренди від 20.02.2013 року, у тому числі своєчасно і в повному обсязі сплачувала орендну плату та інші обов'язкові платежі та витрати, передбачені умовами договору, що підтверджується Довідкою від 14.01.2016 року; утримувало нежитлове приміщення у належному стані, не допускаючи його погіршення, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

11.03.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі.

В судове засідання 15.03.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представники сторін надали суду спільне клопотання про продовження строку вирішення спору, надали пояснення щодо підстав необхідності продовження строку вирішення спору та просили суд його задовольнити.

Крім того, суд, в судовому засіданні 15.03.2016, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, вирішив за необхідне залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну академію наук України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/1873/16 на 15 днів, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національну академію наук України та відкладено розгляд справи на 12.04.2016.

В судове засідання 12.04.2016 представники сторін не з'явились, витребуваних судом документів не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 розгляд справи відкладено на 19.04.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 19.04.2016 з'явився представник відповідача, надав усні пояснення по справі, щодо заявлених позивачем позовних вимог зазначив, що покладається на розсуд суду.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали про відкладення розгляду справи позивачу та третій особі були надіслані за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 19.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2013 між Державним житлово-комунальним підприємством Національної Академії Наук України (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша" (далі - орендар), на підставі дозволу Бюро Президії НАН України (постанова від 28.12.2012 № 809), укладено Типовий договір оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно частину нежитлових приміщень на 1-му та 2-му поверхах житлового будинку, площею 311,5 кв.м, розміщене за адресою: Володимирська, 51/53, що перебуває на балансі ДЖКП НАН України (балансоутримувач).

На виконання умов Договору, 20.02.2013 між сторонами підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна за Типовим договором оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств від 20.02.2013, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування (оренду) нерухоме майно, що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 51/53, площею 311,5 кв.м.

Положеннями п. 10.1 Договору встановлено, що останній діє з 20.02.2013 до 31.12.2015.

Відповідно до п. 10.4 Договору, строк дії даного Договору не може бути продовжений автоматично. Фактичне використання майна після закінчення дії Договору не є продовженням Договору на новий строк. Продовження терміну дії Договору відповідно до ст. 3 Закону України „Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", оформлюється в порядку, встановленому в HAH України, на підставі відповідного дозволу Бюро Президії НАН України.

Згідно з п. 10.6 Договору, чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає наступне.

Станом на дату подання даної позовної заяви від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо передачі предмета оренди за актом приймання-передачі у зв'язку із закінченням строку дії Типового договору від 20.02.2013 року.

28.10.2015 позивач звернуся до відповідача із заявою вих. № 2801/1 від 28.10.2013, у якій зазначив, що має намір укласти на новий строк договір оренди державного майна за адресою м. Київ вул. Володимирська 51/53, яке знаходиться на першому та другому поверхах будівлі загальною площею 311,5 м.кв. та обліковується на балансі ДЖКП НАН України з метою використання для розташування закладу громадського харчування. Разом із заявою вих. № 2801/1 від 28.10.2013 позивачем надано відповідачу погоджений Типовий договір оренди. При цьому, позивач зазначив, що у випадку наявності заперечень, на цю пропозицію, щодо умов договору оренди на новий строк повідомити про такі заперечення протягом 20 днів та вказати в чому ці заперечення полягають, а у випадку відсутності заперечень - підписати наданий проект договору оренди та направити його на адресу ТОВ «Керуюча Компанія «Катюша».

Зазначена заява позивача разом із проектом типового договору отримана відповідачем 11.11.2015, що підтверджується відміткою відповідача на вказаній заві та не заперечується останнім.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з даним позовом від відповідача не надходило ні підписаного екземпляру договору оренди на новий строк, ні мотивованих заперечень щодо укладення договору, а тому позивач просить в судовому порядку зобов'язати відповідача укласти Типовий договір оренди майна, що належить до майнового комплексу HAH України площею 311,5 кв. м. на першому та другому поверхах в буд. 51/53 по вул. Володимирській, що в м. Києві на новий строк, в редакції, наданій позивачем.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами договору, останній за своєю правовою природою є договором оренди майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», даний Закон регулює відносини оренди рухомого та нерухомого майна, об'єктів майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук".

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що строк дії Договору закінчився 31.12.2015.

Згідно з положеннями ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Статтею 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному

орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону. Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору

оренди або про відмову в укладенні договору оренди. У разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Як встановлено судом вище, позивач звертався до відповідача із заявою вих. № 2801/1 від 28.10.2013 у якій пропонував укласти договір оренди на новий строк та надав проект типового договору оренди, однак відповіді на пропозицію та екземпляр підписаного договору оренди не отримав, а тому вважає, що в силу приписів ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" має переважне право на укладення договору оренди на новий строк. При цьому, оскільки відповідач у встановлений законом строк не надав відповіді на пропозицію укласти договір, та не вимагав повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору, тому зобов'язаний укласти договір на новий строк.

Так, суд зазначає, що відповідно до п. 10.4 Договору, строк дії даного Договору не може бути продовжений автоматично. Фактичне використання майна після закінчення дії Договору не є продовженням Договору на новий строк. Продовження терміну дії Договору відповідно до ст. 3 Закону України „Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", оформлюється в порядку, встановленому в HAH України, на підставі відповідного дозволу Бюро Президії НАН України.

Тобто, з наведених положень договору вбачається, що Договір оренди не передбачає автоматичної пролонгації після закінчення строку, на який його було укладено.

Посилання позивача на користування орендованим майном після закінчення строку дії договору та відсутність вимоги відповідача про повернення орендованого майна, є необґрунтованим, оскільки положеннями п. 10.9 встановлений обов'язок орендаря протягом трьох робочих днів після припинення Договору повернути орендоване майно орендодавцю. При цьому, відповідно до п. 10.11 Договору, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не був зобов'язаний звертатися до позивача із вимогою про повернення орендованого майна після закінчення строку дії Договору, а фактичне користування майном після закінчення дії Договору не є продовженням договору на новий строк.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст.3 Законом України "Про особливості правового режиму майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук", Національна академія наук України, здійснюючи повноваження з управління об'єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об'єктів, пов'язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Національна академія наук України:

- створює, реорганізовує, ліквідовує організації, що перебувають у віданні Національної академії наук України, виступає засновником підприємств із змішаною формою власності, дає дозвіл організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України, на створення підприємств, до статутних фондів яких передаються належні їм майнові права;

- надає дозвіл організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій.

Як вбачається зі Статуту Державного житлово-комунального підприємства Національної Академії Наук України, останнє створене на підставі постанови бюро Президії НАН України від 24.12.1998 № 427.

Нерухоме майно, що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 51/53, площею 311,5 кв.м. передано та баланс Державного житлово-комунального підприємства Національної Академії Наук України постановою бюро Президії НАН України від 13.03.2009 № 82.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач є лише балансоутримувачем нерухомого майна, що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 51/53, площею 311,5 кв.м., та не наділений повноваженнями на укладення договорів оренди майна без відповідного дозволу третьої особи - Національної Академії Наук України.

Матеріали справи не містять та сторонами спору не надано суду доказів щодо наявності відповідного дозволу Національної Академії Наук України на укладення договору оренди на новий строк з Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша", який є обов'язковим для укладення договору оренди на новий строк.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведені вище приписи норм права, відсутність дозволу Національної Академії Наук України на укладення договору оренди на новий строк, відсутність доказів звернення безпосередньо до Національної Академії Наук України з пропозицією укласти договорів на новий строк, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша".

Крім того, у судовому засіданні 01.03.2016 представник відповідача подав суду заяву про визнання позову та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Заява від імені відповідача підписана представником Державного житлово-комунального підприємства Національної Академії Наук України за довіреністю - Сидоренко В.С. Довіреність підписана директором відповідача - Дихнич І.В., повноваження якого підтверджується відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців.

Частиною 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд зазначає, що визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Аналогічна правова позиція наведена в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи наведені вище приписи норм права та обставини справи, суд дійшов висновку, що визнання позову Державним житлово-комунальним підприємством Національної Академії Наук України може призвести до порушення прав та інтересів третьої особи - Національна академія наук України, а тому суд не приймає заяву відповідача про визнання позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія Катюша" до Державного житлово-комунального підприємства Національної Академії Наук України про зобов'язання укласти договір на новий строк.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2016.

Суддя С.О. Турчин