ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 р. Справа № 909/126/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Ковальчук Р.О.,

за участю:

від позивача ОСОБА_1 - представник (НОМЕР_1 виданий Березнянським РВ УМВС України в Чернігівській обл. 13.12.98) довіреність №б/н від 05.08.14,

від відповідача: представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Авто люкс" (вул. Кірова, 35, с. Завидово, Мукачівський район, Закарпатська область, 89667; поштова адреса: вул. Автомобілістів, 20, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вектор-Транс" (вул. Дністровська, 26, офіс 5, м. Івано-Франківськ, 76018)

про стягнення коштів в сумі 34519,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Авто люкс" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Компанія "Вектор-Транс" про стягнення заборгованості в сумі 34519,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилається на неналежне виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами договором транспортного експедирування в частині оплати за надані послуги, просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 34519,23 грн., з яких: 31452,44 грн. - заборгованість, 2123,22 грн. - пеня, 943,57 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 12.02.2016 порушено провадження та призначено розгляд справи на 15.03.2016, за результатами якого розгляд справи відкладено на 05.04.2016.

Через канцелярію суду 14.03.2016 від представника позивача по факсу надійшло клопотання (вх.№3401/16) про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 05.04.2016 представник позивача вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу суду від 12.02.2016 надіслано відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві та відділенням поштового зв'язку суду не повернуто.

Враховуючи те, що відповідач явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву не подав, проте, судом його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, тому справу розглянуто на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

01.10.2015 між ТОВ "Компанія "Вектор-Транс" (відповідач, експедитор) та ТОВ "Авто люкс" (позивач, виконавець) укладено договір транспортного експедирування № 38 (далі - договір),

Пунктом 1.1 договору встановлено, що згідно даного договору експедитор доручає виконавцю перевезти вантаж в міжнародному та/або внутрішньо-українському сполученні та оплачує перевезення, а виконавець надає транспортні засоби перевезення вантажу та доставляє вантаж у пункт призначення вантажоодержувачу, вказаному у супровідних документах в обумовлений сторонами термін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець організовує перевезення вантажів на підставі заявок експедитора. Конкретні умови по кожному замовленню погоджуються сторонами і вказуються у заявці, яка є невід'ємною частиною даного договору.

На виконання п.2.1 договору було укладено заявку №27 від 12.10.2015 на перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту -«Австрія-Україна» з оплатою 1300 євро.

З матеріалів справи вбачається, що перевезення було виконано позивачем належним чином. На підтвердження такого виконання до матеріалів справи долучено CMR№32737 та акт виконаних робіт від 19.10.2015.

Як випливає з матеріалів справи позивачем було виставлено відповідачу рахунок №1 від 19.10.2015 за виконане перевезення на суму 31452,44 грн.

Відповідно до п.3.1 договору експедитор оплачує замовлені послуги протягом 30 банківських днів з моменту отримання повного пакету документів, а саме оригіналу договору, оригіналу заявки на перевезення, рахунку, акту виконаних робіт, товарно-транспортної накладної (ТТН,CMR), податкової накладної.

Оригінали документів позивачем надіслані на адресу відповідача та отримані останнім 24.10.2015.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, в порушення умов договору відповідач зобов'язання виконував не належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість за надані послуги.

З матеріалів справи вбачаться, що з метою повернення позивачу вказаних коштів позивачем надіслано поштою відповідачу претензію про сплату боргу, проте лист з претензією повернуто відповідачу вручено не було, що підтверджує відмітками на конверті.

З матеріалів справи та з пояснень представника позивача вбачається, що свої зобов'язання щодо оплати за надані послуги відповідачем на даний час не виконано належним чином.

Таким чином, сума основного боргу становить 31452,44 грн.

Відповідно до п. 5.7 договору у випадку порушення термінів оплати, встановлених даним договором, експедитор несе відповідальність згідно чинного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З тексту позовної заяви та поданого розрахунку вбачається, що прострочення платежу виникло з 01.12.2016.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що зобов'язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

В тексті позовної заяви позивача посилається на статтю 625 ЦК України, якою передбачено стягнення 3% річних. з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання. Проте, в прохальній частині позовної заяви товариство просить помилково замість 3%річних просить стягнути штраф. Оскільки позивач в описовій частині позовної заяви посилається на ст. 625 ЦК України, суд розцінює заявлену вимогу про стягнення штрафу як позовну вимогу про стягнення 3% річних.

У відповідності до ст. 55 ГПК України при перерахунку судом правильності арифметичних нарахувань за допомогою ІПС "Законодавство", встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних підлягають задоволенню частково, зокрема, пеня в розмірі 2120,56 грн. та 3% річних в сумі 144,58 грн. В решті позову слід відмовити, в зв'язку з невірно проведеним позивачем розрахунком.

Крім того, слід зазначити, що договором, укладеним між сторонами, не передбачена сплата штрафу за неналежне виконання зобов'язання.

На підставі наведених вище норм та наданих письмових доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 49, 55, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Вектор-Транс" (вул. Дністровська, 26, офіс 5, м. Івано-Франківськ, 76018, код 39951090) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Авто люкс" (вул. Кірова, 35, с. Завидово, Мукачівський район, Закарпатська область, 89667; поштова адреса: вул. Автомобілістів, 20, м. Мукачево, Закарпатська область, 89600, код 30764988) кошти в розмірі 33717,58 грн. (тридцять три тисячі сімсот сімнадцять гривень п'ятдесят вісім копійок), з яких: 31452,44 грн. (тридцять одна тисяча чотириста п'ятдесят дві гривні сорок чотири копійки) - сума основного боргу, 2120,56 грн. (дві тисячі сто двадцять гривень п'ятдесят шість копійок) - пеня, 144,58 грн. (сто сорок чотири гривні п'ятдесят вісім копійок) - 3%річних та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 25.04.2016.