ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.16 Справа № 904/1565/16

За позовом: публічного акціонерного товариства "Донецьккокс", м. Маріуполь Донецької області

до публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 365 528,35 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 329 від 28 березня 2016 року, юрисконсульт юридичного відділу

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 284-4016 від 17 жовтня 2013 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Донецьккокс" звернулося до господарського суду із позовом, яким, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" заборгованість у розмірі 365 528,35 грн., з яких:

- пеня у розмірі 333 688,68 грн.;

- 3 % річних у розмірі 20 518,04 грн.;

- інфляційні збитки у розмірі 11 321,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 447-ос/1400544 в частині своєчасної оплати поставленої продукції. У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 05.08.2015 по 13.12.2015 у сумі 20 518,04 грн. та інфляційні збитки за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року у сумі 11 321,63грн.

На підставі пункту 8.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 333 688,68 грн. за загальний період з 05.08.2015 по 13.12.2015.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, звертає увагу на те, що позивачем невірно здійснено розрахунок пені та трьох відсотків річних, оскільки не враховано, що першим днем прострочення оплати є наступний календарний день після спливу 30-го банківського дня від дати поставки кожної партії товару. Однак, позивачем за окремими партіями товару визначено першим днем прострочення 30-ий банківський день. Також відповідач не погоджується з нарахуванням втрат від інфляції, навів власний розрахунок штрафних санкцій відповідно до якого розмір трьох відсотків річних складає 20 518,03 грн. за період прострочки з 05.08.2015 по 13.12.2015, розмір інфляційних збитків за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року складає 6 120,46 грн., розмір пені за загальний період з 05.08.2015 по 13.12.2015 складає 333 778,69 грн.

31.03.2016 ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" подало до господарського суду клопотання, яким просить зменшити розмір пені на 80%. Клопотання мотивоване тим, що штрафні санкції є надмірно високими у порівнянні з можливими збитками, при цьому, позивачем жодних доказів виникнення збитків, у зв'язку із простроченням оплати поставленого відповідачу товару, суду не надано. Також, наявність інфляційних процесів в економіці держави та складна ситуація у промисловій сфері, зокрема, в металургії, негативно впливають і на результати господарської діяльності ПАТ "Нікопольський завод феросплавів". Зобов'язання з оплати ПАТ "НЗФ" виконані в повному обсязі, а періоди прострочення зобов'язання є невеликими.

Позивач не погоджується з клопотанням відповідача про зменшення розміру неустойки на 80% та зазначає, що у звязку з простроченням оплати поставленої відповідачу продукції не мав фінансової можливості виконувати свої договірні зобовязання перед іншими кредиторами, несе фінансові ризики, має збитки у сумі 14 672тис.грн. У звязку з відсутністю сировини для виробництва коксохімічної продукції через неможливість доставки Донецькою залізницею внаслідок пошкодження та з метою збереження пічного фонду коксових батарей і персоналу підприємства з 13.02.2015 товариство знаходилось у вимушеному простої.

Розгляд справи був відкладений з 31.03.2016 на 20.04.2016.

У судовому засіданні 20.04.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Донецьккокс", як продавцем, та публічним акціонерним товариством "Нікопольський феросплавний завод", як покупцем, укладено договір №447-ОС/1400544, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупцеві продукцію коксохімічного виробництва відповідно до сортаменту, якості, термінам, в обсязі, за цінами і на умовах, передбачених в додатках (специфікаціях) до чинного договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити на умовах чинного договору. Витрати з перевезення (залізничний тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на покупця.

Договір укладено з протоколами розбіжностей до нього.

Договір укладено на строк по 31 грудня 2015 року (п.1. Додаткової угоди №2 від 31.12.2014 до договору №447-ОС/1400544 від 19 грудня 2013 року)

За змістом п.2.1.1. договору постачальник зобовязується поставити покупцеві товар, на наступних умовах: FCA-ст. Донецьк Донецької залізниці у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів "Інкотермс-2010", якщо інше не зазначено в Специфікаціях до цього договору.

29 травня 2015 року до договору №447-ОС/1400544 від 19 грудня 2013 року сторонами підписано Специфікацію №3, відповідно до змісту якої, з урахуванням Додаткової угоди №3 від 26.06.2015, сума специфікації з урахуванням зміненого обєму поставки складає 1 989 057,45грн., податок на додану вартість 397 811,49грн., а всього 2 386 868,94грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Фактична сума договору з урахуванням специфікації №03 від 29.05.2015 складає 3 227 468,94грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Згідно цієї Специфікації поставляється горішок коксовий, марка ОК3 ТУ У 19.1-0:2012, об'єм поставки 800,00 +/-10%.

Згідно п.1. Специфікації №3 термін поставки червень 2015 року.

Базова ціна товару становить еквівалент 157,5доларів США за тону.

01.07.2015 була підписана Специфікація №4 на поставку горішка коксового, марка ОК3 ТУ У 19.1-0:2012, об'єм поставки 270,00 +/-10%. Базова ціна товару становить еквівалент 150,0доларів США за тону. Строк поставки червень 2015 року.

01.09.2015 була підписана Специфікація №5 на поставку горішка коксового, марка ОК3 ТУ У 19.1-0:2012, об'єм поставки 500,00 +/-10%. Базова ціна товару становить еквівалент 142,0доларів США за тону. Строк поставки вересень 2015 року.

29.09.2015 була підписана Специфікація №6 на поставку горішка коксового, марка ОК3 ТУ У 19.1-0:2012, об'єм поставки 400,00 +/-10%. Базова ціна товару становить еквівалент 142,0доларів США за тону. Строк поставки жовтень 2015 року.

Згідно п.2 наведених Специфікацій покупець оплачує кожну партію товару протягом 30 банківських днів після отримання сканованих копій рахунків по електронній пошті або шляхом засобів факсимільного звязку. Датою отримання рахунку для оплати покупцем вважається дата його відправки на адресу або дата відправки повідомлення факсимільним зв'язком на номер 0566-654-403 (п.2. Специфікації).

На виконання договору поставки №447-ОС/1400544 від 19 грудня 2013 року та наведених вище Специфікацій №3 від 29.05.2015, №4 від 01.07.2015, №5 від 01.09.2015, №6 від 29.09.2015 позивач поставив відповідачу коксовий горішок марки ОК3 ТУ У 19.1-0:2012, на загальну суму 6 995 250,29грн., що підтверджується наступними залізничними накладними:

№52322582 від 21.06.2015 у кількості 43,450т на суму 142 583,83грн.,

№52356516 від 22.06.2015 у кількості 42,200т на суму 138 047,88грн.,

№52452349 від 26.06.2015 у кількості 48,700т на суму 156 676,85грн.,

№52476546 та №52476686 від 27.06.2015 у кількості 89,05т на суму 299 012,02грн.,

№52491883, №52491891, №52491917 від 28.06.2015 у кількості 147,2т на суму 481 167,38грн.,

№52509486, №52509544, №52526167 від 29.06.2015 у кількості 143,4т на суму 464 982,92грн.,

№52542081 від 30.06.2015 у кількості 48,15т на суму 154 904,26грн.,

№52713328 від 08.07.2015 у кількості 40,85т на суму 130 033,14грн.,

№52767282 від 10.07.2015 у кількості 44,950т на суму 1'42 284,22грн.,

№52836418 від 13.07.2015 у кількості 43,55т на суму 138 823,28грн.,

№52983772 від 19.07.2015 у кількості 45,45т на суму 149 478,55грн.,

№53093753 від 24.07.2015 у кількості 44,85т на суму 148 050,96грн.,

№53121547 від 25.07.2015 у кількості 41,6т на суму 134 537,74грн.,

№53224259 від 29.07.2015 у кількості 42,30т на суму 138 294,08грн.,

№48232367, №48232375 від 09.09.2015 у кількості 80,45т на суму 257 037,04грн.,

№48305106 від 12.09.2015 у кількості 44,400т на суму 135 207,97грн.,

№48444418 та №48444830 від 18.09.2015 у кількості 98,45т на суму 307 085,57грн.,

№48476352 та №48482095 від 19.09.2015 у кількості 87,25т на суму 270 356,02грн.,

48570576, №48570675, №48570691 від 22.09.2015 у кількості 125,85т на суму 380 343,97грн.,

№48734321, №48734446, №48734537 від 28.09.2015 у кількості 135,5т на суму 416 404,3грн.,

№48755953 від 29.09.2015 у кількості 43,75т на суму 137 434,74грн.,

№48787469 від 30.09.2015 у кількості 41,3т на суму 123 621,44грн.,

№48843122, №48843130 від 02.10.2015 у кількості 89,19 т на суму 257 975,78грн.,

№48986244 від 08.10.2015 у кількості 42,3т на суму 123 556,88грн.,

№49072242 від 11.10.2015 у кількості 42,95т на суму 125 940,18грн.,

№49255839 від 17.10.2015 у кількості 41,90т на суму 127 773,62грн.,

№№49330319, 49330327, 49330335, 49331473, 49331507 від 20.10.2015 у кількості 209,91т на суму 627 948,06грн.,

№№49437338, 49437346, 49437395 від 24.10.2015 у кількості125,70т на суму 387 671,64грн.,

№49507072 від 27.10.2015 у кількості 37,9т на суму 119 983,38грн.,

№49542012 від 28.10.2015 у кількості 43,03т на суму 135 109,67грн.

На підставі п.3.4. договору платіжні вимоги за поставлений у червні-жовтні 2015 року коксовий горішок марки ОКЗ на загальну суму 6 995 250,29грн. були надіслані позивачем на електронну пошту відповідача , що підтверджується копіями електронних листів (копії платіжних вимог, електронних листів містяться в матеріалах справи).

Оплата вартості поставленого товару підтверджується платіжними дорученнями:

№182818 від16.09.2015 на суму 560 619,19грн.,

№182819 від 25.09.2015 на суму 420 882,78грн.,

№183290 від 21.10.2015 на суму 1 305 478,65грн.,

№185307 від 21.10.2015 на суму 638 063,76грн.,

№186180 від 14.12.2015 на суму 969 686,6грн.,

№187010 від 14.12.2015 на суму 1 057 804,45грн.,

№190545 від 14.12.2015 на суму 779 520,34грн.,

№190546 від 14.12.2015 на суму 1 263 194,52грн. (а.с.122-129, т.1).

Позивач посилається на обставини несвоєчасного виконання відповідачем зобовязань за договором в частині оплати вартості поставленого позивачем відповідачу товару, що і є причиною спору.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобовязань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору та умови специфікацій до договору, положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище залізничними накладними, є таким, що настав.

Відповідач свої зобовязання з оплати вартості поставленого товару виконав у повному обсязі, однак з простроченням строку оплати, вказаного в договорі поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (cт.610 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату за договором передбачена п.8.2. договору. Так, у разі прострочення оплати товару, покупець сплачує постачальнику від вартості неоплаченого товару пеню за кожен день прострочення оплати в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період у творення прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Розрахунок пені, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, перевірено судом, є правильним, отже вимога про стягнення пені є правомірною та такою, що підлягає задоволенню у сумі 333 688,68грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути три відсотки річних за загальний період з 05.08.2015 по 13.12.2015 у сумі 20 518,04грн., розмір інфляційних збитків за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року складає 11 321,63грн.

Оскільки прострочення виконання зобовязання має місце, а розрахунок трьох відсотків річних та втрат від інфляції за заявлений позивачем період відповідає вимогам чинного законодавства щодо порядку їх обчислення, вимога про стягнення трьох відсотків річних у сумі 20 518,04грн. та втрат від інфляції у сумі 11 321,63грн. підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80% від нарахованої суми суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тяжкий фінансово-економічний стан відповідача підтверджується копією звіту про фінансові результати за 2015 рік, копіями наказів голови правління ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" про організацію роботи підприємства у травні-грудні 2015 року та січні 2016 року, згідно яких оголошений вимушений простій працівникам заводу у звязку із зниженням обсягу виробництва, копією довідки головного бухгалтера про стан заборгованості перед постачальниками.

Суд не погоджується з наведеними у відзиві відповідача доводами про те, що оголошення вимушеного простою незначній частині працівників підприємства, наявність кредиторської заборгованості перед постачальниками та наявність збитків за результатом роботи за 2015 рік є тими винятковими випадками, коли суд має право зменшити розмір стягуваної неустойки.

Позивач, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором і законом право на стягнення неустойки.

У порівнянні із сумою, яка мала бути сплачена відповідно до умов договору поставки (6 995 250,29грн.), та прострочення якої допустив відповідач, зважаючи на наявність відстрочки платежу 30 банківських днів з дати отримання сканованих копій рахунків по електронній пошті або засобами факсимільного зв'язку та оплату з порушенням цього строку відстрочки в окремих періодах більш ніж на два місяці, нарахована пеня не є значною. Отже, суд не вбачає підстав задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру стягуваної неустойки на 80%.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд враховує наступне.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 874,42грн. (391 627,7грн. х1,5%) згідно платіжного доручення №1809 від 01.02.2016 (а.с.12 том 1).

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути 365 528,35грн., судовий збір за розгляд цієї вимоги складає 5 482,93грн. (365 528,35грн. х1,5%).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Про повернення судового збору позивач подав відповідне клопотання від 20.04.2016, вх.24657/16.

Оскільки при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 5 874,42грн., а за результатами розгляду справи судовий збір становить 5 482,93грн. з державного бюджету України на користь позивача підлягає поверненню судовий збір у сумі 391,49грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача у сумі 5 482,93грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Електрометалургів, б.310, ) на користь публічного акціонерного товариства "Донецьккокс" (87534, м. Маріуполь, проспект Рахімова, буд 116, корп. А, ) пеню у сумі 333 688,68грн., втрати від інфляції у сумі 11 321,63грн., три відсотки річних у сумі 20 518,04грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 5 482,93грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 22.04.2016