РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/5015/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", м. Київ,
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", м. Київ,
простягнення 675,74 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Локшина А.В. (довіреність № 001/01 від 04.01.2016р.)
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (надалі - ТОВ "ОТП Лізинг", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", (надалі - ПрАТ "СК "Нова", відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 675,74 грн.

Позивач зазначає, що у зв'язку із розірванням договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу, отримав право вимагати повернення відповідачем частини невикористаного страхового платежу у розмірі 675,74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2016р. порушено провадження у справі №910/5015/16 та призначено її до розгляду на 06.04.2016р.

На виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі №910/5015/16 уповноваженим представником позивача 05.04.2016р. подано до Господарського суду міста Києва клопотання про долучення доказів до матеріалів справи за вихідним номером б/4.

Представник позивача - ТОВ "ОТП Лізинг" у судовому засіданні призначеному на 06.04.2016р. просив розглянути справу за наявними в ній доказами та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач вимоги ухвали про порушення провадження від 22.03.2016р. не виконав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, необхідно зазначити, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 22.03.2016р. відправлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02660, м. Київ, вулиця Марини Раскової, будинок 11, та отримана 25.03.2016р. уповноваженою особою відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником ПрАТ "СК "Нова" також не надано відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог.

Пунктом 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р. визначено, що в разі якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Враховуючи те, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/5015/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.02.2015р. між ПрАТ "СК "Нова" (надалі - страховик), як страховиком, ТОВ "ОТП Лізинг" (надалі - страхувальник), як страхувальником та ТОВ "Грас Савуа Україна", як повіреним страховика, укладено договір № 4630 добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу (надалі - договір).

У розділі 2 загальної частини договору сторони погодили, що предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими транспортними засобами та додатковим обладнанням до них.

Період дії договору - будь-який із зазначених у розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за Договором, за умови отримання страховиком від страхувальника сум страхових платежів у терміни зазначені у розділі 1 Договору (п. 13.1. договору).

Розділом 1 спеціальної частини договору передбачено наступний порядок та строки внесення загальною суми страхового платежу:

- страховий платіж у розмірі 2 224,26 грн. до 07.04.2015р., період дії договору в частині зобов'язань страховика з 25.03.2015р. до 24.06.2015р.;

- страховий платіж у розмірі 2 224,27 грн. до 07.07.2015р., період дії договору в частині зобов'язань страховика з 25.06.2015р. по 24.09.2015р.;

- страховий платіж у розмірі 2 224,27 грн. до 07.10.2015р., період дії договору в частині зобов'язань страховика з 25.09.2015р. до 24.12.2015р.;

- страховий платіж у розмірі 2 224,27 грн. до 07.01.2016р., період дії договору в частині зобов'язань страховика з 25.12.2015р. до 24.03.2016р.

03.06.2015р. повіреним страховика - ТОВ "Грас Савуа Україна" виставлено рахунок-фактуру № 1219 для сплати страхувальником страхового платежу на суму 2 224,27 грн.

Згідно наданого позивачем платіжного доручення № 4660 від 08.06.2015р., останнім сплачено на користь ТОВ "Грас Савуа Україна" 2 224,27 грн. з призначенням платежу на оплату за страхування майна згідно р/ф № 1219 від 03.06.2015р.

Як вбачається із пункту 12.5. договору, сторони погодили, що договір може бути достроково припинений на вимогу будь-якої сторони у договорі, при цьому він вважається припиненим через 30 робочих днів з моменту такого повідомлення.

Позивачем у справі викладено та надіслано 26.06.2015р. на адресу відповідача відповідну вимогу про припинення дії договору, повернення сплаченої та невикористаної суми страхового платежу. Згідно завіреної копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищезазначена вимога отримана уповноваженим представником відповідача 01.07.2015р.

Відрахував 30 робочих днів з 01.07.2015р., позивач дійшов висновку, що договір є розірваним з 12 серпня 2015р., а отже, згідно ч. 4 ст. 997 ЦК України та ч.4 ст. 28 ЗУ "Про страхування" він має право вимагати з відповідача повернення сплаченого, але невикористаного страхового платежу, за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, 24.02.2015р. між ПрАТ "СК "Нова", як страховиком, ТОВ "ОТП Лізинг", як страхувальником та ТОВ "Грас Савуа Україна", як повіреним страховика, укладено договір № 4630 добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу.

Згідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору від 24.02.2015р. позивачем сплачено на користь ТОВ "Грас Савуа Україна" 2 224,27 грн. з призначенням платежу на оплату за страхування майна згідно р/ф № 1219 від 03.06.2015р., про що свідчить платіжне доручення № 4660 від 08.06.2015р.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 12.5. договору передбачено можливість припинення дії договору, на вимогу будь-якої сторони у ньому, при цьому він вважається припиненим через 30 робочих днів з моменту такого повідомлення.

Вищезазначений пункт договору кореспондується із вимогами ст. 997 ЦК України та ст. 28 ЗУ "Про страхування", якими передбачене право будь-якої зі сторін договору відмовитись від нього в односторонньому порядку. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

Згідно завіреної копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (оригінал оглянуто у судовому засіданні), вимога позивача про припинення дії договору отримана уповноваженим представником відповідача 01.07.2015р.

Отже, підсумовуючи вищенаведені положення умов договору та Закону, суд дійшов висновку, що договір добровільного страхування № 4630 є припиненим та таким, що втратив чинність з 13.08.2015р., тобто через 30 робочих днів, з моменту отримання вимоги про припинення дії договору.

Стосовно розрахунку суми страхового платежу, що підлягає поверненню за період, що залишився до закінчення дії договору, господарський суд вважає за належне зазначити наступне.

У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю (ст. 28 ЗУ "Про страхування").

Пунктом 12.4.1. договору встановлено, що у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором.

Позивачем у справі надано наступний розрахунок:

2224.27 грн. / 92 дн. х 43 дн. х 65% = 675,74 грн., де:

2224.27 грн. - розмір частини страхового платежу (ч.2 розділу 1 спеціальної частини договору);

92 календарні дні - період дії договору в частині зобов'язань страховика, а саме: з 25.06.2015р. по 24.09.2015р.:

43 календарні дні - період, що залишився до закінчення дії договору, а саме: з 13.08.2015р. по 24.09.2015р.;

65% - визначений п. 12.4.1. договору відсоток повернення страхового платежу, з урахуванням нормативних витрат на ведення справи.

Виходячи з відсутності фактичних виплат за договором та визначений розміром відрахувань нормативних витрат на ведення справи у 35% від суми, що залишилась за період до закінчення дії договору, суд вважає розрахунок позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - ПрАТ "СК "Нова" не доведено відсутності у нього зобов'язань стосовно повернення позивачу частини невикористаного страхового платежу у розмірі 675,74 грн.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "ОТП Лізинг" до ПрАТ "СК "Нова" про повернення частини невикористаного страхового платежу є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва. -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, місто Київ, вулиця Марини Раскової, будинок 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, ) грошові кошти у розмірі 675 (шістсот сімдесят п'ять) грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 11.04.2016 року.

Суддя В.В. Князьков