ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

14 квітня 2016 року Справа № 915/232/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛІНГ-ІНФО»

54001, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, б.19, оф. 318.

відповідач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал»

54008, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 161.

Про: стягнення заборгованості в сумі 63664,28 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 01.03.2016 року;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 58/36 від 15.01.2016 року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 09.03.2016 року звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача заборгованість в сумі 52951,38 грн., пеню в сумі 10712,90 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору № - 056-д від 12.07.2012 року; актів звірки підписаних обома сторонами; актів здачі-приймання робіт ( в кількості 9 шт.): № 0000020 від 13.03.2013 року, № 0000085 від 12.12.2013 року, № 0000017 від 13.03.2014 року, № 0000024 від 10.04.2014 року, № 0000011 від 11.02.2014 року, № 000040 від 11.06.2014 року, № 31 від 15.05.2015 року, № 43 від 14.07.2015 року, № 69 від 15.12.2015 року; банківських виписок; норм 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що в порушення умов договору та чинного законодавства відповідач свої зобовязання не виконав, суму боргу в установлений термін не сплатив.

Відповідач у відзиві не заперечив щодо існування заборгованості перед позивачем за договором № - 056-д від 12.07.2012 року, але надав свій контррозрахунок пені в розмірі 4608,59 грн. та просить суд зменшити її розмір при стягненні.

В судовому засіданні 05.04/2016 року судом було оголошено перерву до 14.04.2016 року.

13.04.2016 року до господарського суду від позивача надійшла заява, в якій товариство просить припинити провадження у справі в частині стягнення пені у звязку з відмовою позивача від цих вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов наступних висновків.

12 липня 2012 року між сторонами був укладений договір № -056-д, згідно з предметом якого, відповідач, як підприємство, поручає, а позивач, як ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО», приймає на себе зобовязання по щомісячній доставці рахунків повідомлень про стан розрахунків за послуги водозабезпеченню та водовідведенню (код 64.12.1 «послуги курєрські, які не відносяться до національної пошти» відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97), наданих підприємству абонентам підприємства.

За умовами пунктів 3.1 та 3.2 договору до обовязків ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО» належить здійснювати доставку рахунків-повідомлень про стан розрахунків за послуги по водозабезпеченню та водовідведенню абонентам підприємства протягом 3 днів з моменту його отримання.

Доставка проводиться за адресами в квартири (будинки) замість номінального розположення поштової скриньки, з наданням підприємству актів виконаних робіт не пізніше 3 робочих днів з моменту закінчення робіт.

Розділом 4 договору визначено, що вартість доставки одного рахунку повідомлення складає 0,06. Загальна вартість послуг ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО» складає 44644, 81 грн. Рахунок на оплату послуг і акти виконаних робіт згідно п. 3.1 надається по факту надання послуг по доставці єдиних рахунків повідомлень абонентам підприємства. Протягом 3 робочих днів з моменту отримання, підприємство сплачує послуги ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО» шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО», підписує та передає в ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО» акти виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.4 договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату послуг ТОВ «БІЛІНГ-ІНФО» підприємство виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки, яка діє на період за який виплачується пеня, за кожен день прострочки від несвоєчасної сплати суми.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами п. 1 та п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріали справи свідчать що на виконання умов наведеного договору позивач виконав для відповідача та передав останньому послуги, на загальну суму 67984,44 грн., що вбачається з наступних актів здачі-приймання робіт: № 0000020 від 13.03.2013 року, № 0000085 від 12.12.2013 року, № 0000017 від 13.03.2014 року, № 0000024 від 10.04.2014 року, № 0000011 від 11.02.2014 року, № 000040 від 11.06.2014 року, № 31 від 15.05.2015 року, № 43 від 14.07.2015 року, № 69 від 15.12.2015 року

З наданих суду доказів копій банківських виписок, платіжних доручень та акту звірки вбачається часткова оплата послуг відповідачем лише в сумі 15042,36 грн.

В судовому засіданні зясовано, що на момент звернення позивача з даним позовом спірними актами виступили наступні: № 0000020 від 13.03.2013 року, № 0000085 від 12.12.2013 року, № 0000017 від 13.03.2014 року, № 0000024 від 10.04.2014 року, № 31 від 15.05.2015 року, № 43 від 14.07.2015 року, № 69 від 15.12.2015 року.

Разом з тим, в процесі розгляду даної справи відповідачем були здійсненні оплати по спірним актам на загальну суму 52951,38 грн. за платіжним дорученням № 1039 від 14.03.2016 року на 7628,40 грн. та за платіжним дорученням № 1359 від 05.04.2016 року на 45322,98 грн.

Зазначені проплати позивачем підтверджені як такі, що проведені саме по спірним відносинам. Отже, основна заборгованість в сумі 52951,38 грн., яка була заявлена позивачем до стягнення з відповідача, останнім фактично погашена.

Отже, з наведених обставин справи вбачається, що предмет спору в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 52951,38 грн., на час прийняття рішення по справі, відсутній.

Відповідно ж до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У звязку з наведеним провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню за ч. 1 ст. 80 ГПК України. Судові ж витрати, в зв'язку з оплатою відповідачем боргу після звернення позивача з позовом до суду, в цій частині вимог слід покласти на відповідача.

Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 10712,90 грн. суд зазначає наступне:

14.03.2016 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява (вх. № 4945/16 від 14.03.2016 р.), в якій останній просить суд приєднати до матеріалів справи № 915/232/16 заяву про відмову від позову в частині стягнення пені та припинити в цій частині провадження у справі.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на п.4 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно пунктів 1, 2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Розглянувши письмову заяву представника позивача про відмову від позову, суд встановив:

Заява (за вх. № 7306/16 від 13.04.2016 р.) підписана представником позивача на підставі довіреності № 3/7 від 01.03.2016 р. - уповноваженою на те особою, керуючись нормами ст. ст. 78, 80 ГПК України, про наслідки припинення провадження у справі позивач обізнаний.

Відповідач заперечень проти припинення провадження у справі, в зв'язку з відмовою позивача від позову, в судовому засіданні не висловив.

Як свідчать матеріали справи, вказана відмова діючому законодавству не суперечить, права та інтереси будь-яких осіб не порушує, отже відповідно до статті 22 ГПК України, суд, повідомивши сторін в засіданні про наслідки припинення провадження у справі, не має підстав не прийняти відмову позивача від позову.

Таким чином, керуючись ст. ст. 22, 44, 49, частинами 1 та 4 ст. 80, ст. ст. 78, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву (за вх. № 7306/16 від 13.04.2016 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛІНГ-ІНФО» про відмову від позову в частині пені по справі № 915/232/16 задовольнити.

2. Провадження у справі № 915/232/16 припинити.

3. Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54008, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 161, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛІНГ-ІНФО» (54001, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, б.19, оф. 318, ) - 1146,12 грн. судового збору.

Суддя О.Г.Смородінова