КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ 910/29733/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тарасенко К.В.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства"Сбербанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016р. у справі № 910/29733/15 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа"

до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Верповська Олена Володимирівна,

2. Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної

виконавчої служби Міністерства юстиції України,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за участю представників сторін:

позивача- Волянський В.І. за довіреністю

відповідача-Кошлій Р.В. за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2016р. у справі № 910/29733/15 задоволений позов ТОВ "Фудмережа" до ПАТ "Сбербанк", визнано виконавчий напис, вчинений 20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за №2104 на договорі застави, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованим в реєстрі за №4870, таким, що не підлягає виконанню. З відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір в розмірі 1218грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду без змін.

Приватний нотаріус в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник ДВС в судове засідання не з'явився, причина суду не відома.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначив, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи приписи ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника ДВС.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 14.09.2011 між ТОВ "Фудмережа" (заставодавець) та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (після зміни найменування - ПАТ "Сбербанк") (заставодержатель) укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за №4870, за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Фудмаркет" (боржник) на суму 29 186 387,69 доларів США за договором про відкриття кредитної лінії №115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011, строком до 08.12.2015, у заставу передано основні засоби торгівельне обладнання, яке належить заставодавцю на праві власності.

Згідно із п. 3.2 Договору застави, в редакції договору про внесення змін №1 до Договору застави від 07.03.2013, за взаємною згодою сторін загальна заставна вартість предмету застави складає 2 963 976,35 грн.

В додатку 1 до Договору застави, в редакції договору про внесення змін №1 до Договору застави від 07.03.2013, сторонами було визначено перелік предмету застави.

Повідомленням-вимогою №172/4/28-2 від 08.01.2015, направленим на адреси ТОВ "Фудмережа" та ТОВ "Фудмаркет", Банк звернувся з вимогою про погашення протягом тридцяти денного строку заборгованості за Основним договором у розмірі 13 345 286,60 доларів США та повідомив про те, що у випадку невиконання даної вимоги ним буде звернення стягнення на предмет застави за Договором застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

20.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. на підставі заяви Банку №3711/4/28-2 від 17.04.2015 та договору застави вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2104, відповідно до якого пропонувалось звернути стягнення на майно у відповідності з переліком, зазначеним в Договорі про внесення змін №1 до Договору застави, що належить ТОВ "Фудмережа", в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Фудмаркет" перед Банком згідно договору про відкриття кредитної лінії №115-Н/11/29/КЛ від 14.09.2011, загальна сума якої станом на 08.01.2015 становить 13 345 286,60 доларів США - прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів, що утворилась за період з 09.05.2014 по 26.12.2014.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся з позовом про визнання напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи вимоги тим, що нотаріальний напис не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим позивач вказує на існування підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що на момент звернення Банку з заявою до третьої особи 1 про вчинення виконавчого напису строк виконання позивачем вимог щодо погашення спірної заборгованості не настав, адже такий строк в силу приписів ст.ст. 24, 26, 27, 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обчислюється саме з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Отже, Банком не було дотримано визначеної ст.ст. 24, 26, 27, 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" процедури звернення стягнення на предмет застави за Договором застави в позасудовому порядку.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач вказує на те, що за умовами договору застави, заставне майно має 812 найменувань, а тому заставодавець обізнаний про опис предмета забезпечувального обтяження, а тому права позивача не були порушені; помилковими є висновки суду про те, що строк погашення заборгованості за кредитним договором не настав, оскільки 30-ти денний строк на виконання прив'язано до моменту звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, тоді як до позивача вимога про передачу майна у володіння відповідача не направлялась. Тому висновок суду, що за відсутності внесення запису до Державного реєстру строк виконання не настав, та оскільки щодо предмету забезпечувального обтяження відсутні інші обтяжувачі, то наявність записів щодо обтяження чи щодо звернення стягнення на предмет не впливає на обсяг прав кредитора та боржника не може слугувати підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд не звернув увагу на приписи ст. 87-88 Закону «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та Правилами ведення нотаріального діловодства що вказують на те, що нотаріальний напис відповідає вимогами законодавства.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Дослідивши і з'ясувавши всі обставини та матеріали справи, які мають значення для вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у редакції чинної на час виникнення правовідносин, встановлено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно ст. 7 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним. Якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.

Отже, повідомлення заставодержателя про порушення забезпеченого зобов'язання має в обов'язковому порядку містити опис предмета обтяження, а його направленню має передувати реєстрація в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження

Пунктом 5.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Вищезазначені норми є імперативними, тому їх виконання не ставиться у залежність наявності чи відсутності інших обтяжувачів, наявності переліку майна переданого у заставу. Тощо.

Посилаючись на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, відповідач підміняє поняття щодо безспірного стягнення заборгованості за нотаріальним написом та звернення стягнення на обтяжене майно за таким написом, тому посилання на достатність документів, що відповідають Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність не обмежують та не звільняють осіб від подання інших, необхідних для вчинення нотаріусом напису документів.

За договором застави, балансова вартість майна складає 4 351 330,99грн., а загальна заставна вартість - 3 9997 153,84грн. За додатковою угодою від 07.03.2013 вартість предмету застави становить 2 963 976,35грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що за переліком майна, що передається у заставу від 14.09.2011, кількість найменувань визначена як 813, а відповідно до додаткової угоди вже 812.

Також слід зауважити, що майно передавалось в забезпечення Основного зобов'язання з граничним лімітом 130 133 980грн. (29 186 387,69 доларів США).

Банк звернувся з вимогою про погашення протягом тридцяти денного строку заборгованості за Основним договором у розмірі 13 345 286,60 доларів США та повідомив про те, що у випадку невиконання даної вимоги ним буде звернення стягнення на предмет застави за Договором застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Опис предмета обтяжування відсутній.

Нотаріальний напис є виконавчим документом, а тому повинен відповідати приписам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема опис предмета забезпечувального обтяження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України № 910/7025/13 від 18.02.2014.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101,102,103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2016р. у справі № 910/29733/15 - без змін.

Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

К.В. Тарасенко