ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р.Справа № 922/6605/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аюпова Р.М.

судді: Ольшанченко В.І. , Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Астра Банк", м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "Український завод електрообладнання", м. Харків, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, м. Харків
про зобов'язання визнати та включити кредиторські вимоги
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 04.01.2016 р.,

Представник відповідача - не з'явився;

Треті особи - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк". м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "Український завод електрообладнання", м. Харків, в якому просить суд зобов'язати ТОВ "НВО "Український завод електрообладнання" в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії ОСОБА_2 включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 6519248,24 грн., як визнану. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 08.02.2016р. залучено до участі у справі Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Астра Банк", м. Київ.

Ухвалою господарського суду від 22.02.2016р. залучено до участі у справі Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2016р. для розгляду справи призначено судову колегію.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.03.2016р., для розгляду справи № 9226605/15 визначено персональний склад колегії суддів: головуючий суддя Аюпова Р.М., судді Ольшанченко В.І., Хотенець П.В.

У судовому засіданні 04.04.2016р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. № 10828), які судом долучені до матеріалів справи.

Представники відповідача у судове засідання 04.04.2016р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомили, відзив на позов та інших витребуваних судом додаткових доказів по справі суду не надав. Матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, вимог ухвал суду щодо надання додаткових доказів не виконали.

У судовому засіданні 04.04.2016р. представник позивача пояснив, що ним надані всі необхідні для розгляду справи письмові докази та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні за відсутності представників відповідача та третіх осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_3 України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 11.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (кредитор, третя особа -1) та TOB "Науково-виробниче об'єднання "Український завод електрообладнання" (позичальник, відповідач) був укладений Генеральний кредитний договір № 96003 (Договір), відповідно до умов якого кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію, а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим Договором та договорами про внесення змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, на момент укладення цього договору розмір кредитного ліміту становить 3919800,00 грн.

Кредит надається для поповнення обігових коштів, а саме: придбання товарів, а також фінансування потреб іншої операційної діяльності (п. 1.5. Договору).

Позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом та комісії (п. 1.6. договору).

Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 3 від 13.06.2013р. до Кредитного договору, кредитор надає позичальнику, в рамках відкритої згідно з Генеральним кредитним договором, відновлювальної кредитної лінії відновлюваний кредитний транш в розмірі 1175940,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, передбачені цим кредитним договором.

Пунктом 5.1. Кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами, сплатити Банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати цього за цільовим призначенням, сплатити банку проценти за користування кредитом та повернути кредит в повному обсязі в порядку та у строки, визначені кредитним договором.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ «Астра Банк» належним чином виконало взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику (відповідачу) кредиту, відповідно до умов укладеного між сторонами Кредитного договору.

Проте, відповідачем належним чином не виконані грошові зобов'язання за Кредитним договором, про що свідчить наявність прострочених платежів по рахункам обліку кредитних зобов'язань, а саме - невиконані зобов'язання з повернення суми отриманого кредиту та по сплаті плати за користування кредитом.

Так, станом на 13.11.2015р., заборгованість відповідача за Генеральним кредитним договором № 96003 від 11.06.2013 складає 6519248,24 грн., з яких: 3919800,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 23454,36 грн. - розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, 2365931,49 грн. - сума заборгованості за відсотками, 195385,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків, 2512,97 грн. - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 12163,88 грн. - сума 3% річних від суми прострочених процентів.

Відповідно до матеріалів справи, 19.03.2014р. між ПAT "Астра Банк" та AT "Дельта Банк" (покупець, позивач) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 492 (Договір купівлі-продажу).

Відповідно до умов Договору купівлі-продажу до AT "Дельта Банк" переходять активи АТ "Астра-Банк", права вимоги до позичальників AT "Астра Банк", які виникають з кредитних договорів (з усіма змінами та доповненнями до них), у зв'язку із заміною кредитора на AT ОСОБА_5", у тому числі відбулося право відступлення за Генеральним кредитним договором № 96003 від 11.06.2013р., з усіма змінами та доповненнями до нього, який було укладено між первісним кредитором -ПAT "Астра Банк" та TOB "Науково-виробниче об'єднання "Український завод електрообладнання".

Як зазначає позивач, з відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб, йому стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання "Український завод електрообладнання" з 30.09.2015р. перебуває в процесі припинення.

26.12.2015р. AT «Дельта Банк» відправлено на адресу відповідача заяву вих. № 18.5/704 з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог AT «Дельта Банк» в розмірі 6519248,24 грн., з подальшим повідомленням банку про результати розгляду заяви.

Як зазначає позивач, на дату розгляду справи жодної відповіді на адресу банку направлено не було, про результати розгляду претензії жодним чином банк не повідомлено, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду із вимогою про зобов'язання ТОВ "НВО "Український завод електрообладнання" в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії ОСОБА_2 включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу ПАТ "Дельта Банк" в загальному розмірі 6519248,24 грн., як визнану.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 104 ЦК України однією із форм припинення юридичної особи є її ліквідація. Юридична особа є такою, що припинилася з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про її припинення.

Як свідчать обставини справи, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про перебування ТОВ "НВО "Український завод електрообладнання" з 30.09.2015р. в стані припинення, головою комісії з припинення є керівник підприємства ОСОБА_2

Відповідно до статті 105 ЦК України після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Порядок ліквідації юридичної особи встановлений ст. 111 ЦК України, за змістом цієї статті з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобовязана повідомити учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надати відомості про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства.

Під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку предявлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

До затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Як свідчать матеріали справи 26.12.2015р. AT «Дельта Банк» відправлено на адресу відповідача заяву вих. № 18.5/704 з грошовими вимогами до боржника щодо визнання кредиторських вимог AT «Дельта Банк» в розмірі 6519248,24 грн., з подальшим повідомленням банку про результати розгляду заяви.

Відповідач в особі ліквідаційної комісії не розглянув (ухилився від розгляду) надісланих на його юридичну адресу кредиторських вимог банку, чим порушив визначений законом порядок ліквідації юридичної особи.

Згідно із пунктом 3 статті 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх предявлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Позивач з дотриманням місячного строку, встановленого частиною 3 статті 112 ЦК України, звернувся з даним позовом до суду.

Обраний позивачем спосіб захисту відповідає фактичним обставинам справи, правовідносинам сторін, положенням статей 112, 11 ЦК України, статті 20 ГК України.

Вирішуючи спір щодо розміру заявлених кредиторських вимог, суд виходить з наступного.

Як свідчать фактичні обставини справи, факт наявності заборгованості відповідача перед ПАТ "Астра Банк" за Генеральним кредитним договором № 96003 від 11.06.2013р. в розмірі 4591444,07 грн., на момент переходу до позивача прав вимоги, станом на 22.07.2014р., підтверджується рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16.07.2015р. по справі № 638/14002/14ц, а також банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Оскільки на час розгляду справи № 922/6605/15г, рішення Апеляційного суду Харківської області від 16.07.2015р. по справі № 638/14002/14ц набрало законної сили, суд зазначає, що відповідно до ст. 35 ГПК України вказане є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи № 638/14002/14ц.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, до яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об 'єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України вбачається, що заміна кредитора в зобов 'язанні, в тому числі шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов'язання на боці кредитора.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до умов Договору купівлі-продажу до AT "Дельта Банк" переходять активи АТ "Астра-Банк", права вимоги до позичальників AT "Астра Банк", які виникають з кредитних договорів (з усіма змінами та доповненнями до них), у зв'язку із заміною кредитора на AT "Дельта Банк", у тому числі відбулося право відступлення за Генеральним кредитним договором № 96003 від 11.06.2013р., з усіма змінами та доповненнями до нього, який було укладено між первісним кредитором -ПAT "Астра Банк" та TOB "Науково-виробниче об'єднання "Український завод електрообладнання".

У результаті укладення даного договору купівлі-продажу, кредитором у зобов'язанні, що є предметом розгляду даного спору, стало Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов'язань в межах переданого права вимоги.

У зв'язку з непогашенням відповідачем суми кредиту, позивач, як новий кредитор, продовжував нараховувати ТОВ "НВО "Український завод електрообладнання" відсотки за користування кредитними коштами, у звязку з чим загальна заборгованість відповідача за Генеральним кредитним договором № 96003 від 11.06.2013р., станом на 13.11.2015р., складає 6519248,24 грн., з яких: 3919800,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 23454,36 грн. - розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, 2365931,49 грн. - сума заборгованості за відсотками, 195385,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків, 2512,97 грн. - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 12163,88 грн. - сума 3% річних від суми прострочених процентів.

Як встановлено судом, за умовами кредитного договору нарахування відсотків здійснюється до факту повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів.

За відсутності інших підстав припинення зобовязань, передбачених договором або законом, зобовязання, в тому числі і грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правомірними є кредиторські вимоги позивача до відповідача за Генеральним кредитним договором № 96003 від 11.06.2013р., які складаються з 3919800,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 2365931,49 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2512,97 грн. - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 12163,88 грн. - сума 3% річних від суми прострочених процентів.

При розгляді кредитних вимог в частині стягнення пені: 23454,36 грн. - за несвоєчасне погашення кредиту; 195385,54 грн. - за несвоєчасне погашення відсотків, суд виходить наступного.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі (частина 1 статті 552 ЦК України).

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 5.1. Кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами, сплатити Банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору, вимогам чинного законодавства та відносинам, що фактично склались між сторонами.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобовязань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про стягнення на користь позивача пені у загальній сумі 218839,90 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем під час розгляду справи, не було надано контррозрахунку пред'явленої позивачем до стягнення суми заборгованості та заперечень щодо вимог позивача.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК України та статтею 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вимоги ПАТ "Дельта Банк" законодавчо обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВГСУ від 07.08.2012р. по справі № 6/264пн/2011.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 22, 27, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, колегія суддів, одностайно, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Український завод електрообладнання" (61024, м. Харків, вул. Студентська, 20, ) в особі ліквідатора/ліквідаційної комісії ОСОБА_2 включити в проміжний ліквідаційний баланс кредиторську вимогу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) в загальному розмірі 6519248,24 грн., як визнану.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Український завод електрообладнання" (61024, м. Харків, вул. Студентська, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.04.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7

справа № 922/6605/15