ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016р. Справа№ 914/720/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Іскра», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техламп», м. Смоленськ, Російська Федерація

про: стягнення 13 165 774,40 російських рублів, що складає 4 976 531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року за Контрактом № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №01/54 від 30.12.2015 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 18.03.2016 року)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 19.04.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Іскра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техламп» про стягнення 13 165 774,40 російських рублів, що складає 4 976 531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року за Контрактом № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року.

Ухвалою суду від 15.03.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.04.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем умов Контракту № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року в частині оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 13 165 774,40 російських рублів, що складає 4 976 531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року.

Представник позивача в судове засідання зявився, подав довідку (вх.№17087/16 від 19.04.2016 р.) про відсутність у провадженні господарських судів України або іншого органу (в тому числі, у іноземних юрисдикційних органів), який в межах своєї компетенції вирішує спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також рішення цих органів з такого спору, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання зявився, через канцелярію суду подав відзив (вх.№17084/16 від 19.04.2016 р.) на позовну заяву та довідку (вх.№17085/16 від 19.04.2016 р.) про відсутність у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також рішення цих органів з такого спору, позов визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

18.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Іскра» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техламп» (Покупець) укладено Контракт №ІЕ 18/09-15 (Контракт), відповідно до п.1. якого Продавець продає, а Покупець купує ОСОБА_3 за назвами, в асортименті, по цінах і в кількості, визначеній Специфікаціями, які з моменту їх підписання Сторонами є невідємними частинами цього контракту.

Відповідно до п.3.1. Контракту поставка товарів здійснюється на умовах СРТ м. Смоленськ, Росія або на умовах СРТ Новошахтинськ, Росія або на умовах FСА, Львів, Україна, вул. Вулецька, 14 за правилами Інкотермс 2010 року.

На виконання умов Контракту позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 13165774,40 російських рублів, що складає 4 976531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 р., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями розхідних накладних (НРГП) №0016346 від 11.12.2015 на суму 9702,00 рос. руб., №0016369 від 14.11.2015 на суму 2007090,00 рос. руб., №0016375 від 14.12.2015 на суму 1370655,00 рос. руб., №0016376 від 14.12.2015 на суму 696604,40 рос. руб., №0016391 від 17.12.2015 на суму 1388896,00 рос. руб., №0016435 від 17.12.2015 на суму 618202,00 рос. руб., №0016392 від 15.12.2015 на суму 694980,00 рос. руб., №0016436 від 15.12.2015 на суму 205062,00 рос. руб., №0016461 від 18.12.2015 на суму 2093081,00 рос. руб., №0016462 від 18.12.2015 на суму 164773,00 рос. руб., №0016474 від 19.12.2015 на суму 2050868,00 рос. руб.

Вказані поставки підтверджуються також доданими до позовної заяви електронними деклараціями, інвойсами, міжнародними товарно-транспортними накладними та розхідними накладними.

Відповідно до п.4.2. Контракту оплата здійснюється протягом 30 днів від дати інвойсу.

Всупереч взятим на себе зобовязанням згідно Контракту відповідач не здійснив оплату вартості поставленого товару в передбачений Контрактом строк.

У своєму відзиві (вх.№17084/16 від 19.04.2016 р.) на позовну заяву відповідач зазначив, що ТзОВ «Техламп» не виконало обовязку щодо оплати в строки встановлені Контрактом, а надана позивачем продукція відповідно до розхідних накладних в сумі 13 165 774,40 російських рублів, що складає 4 976 531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року, залишилась неоплаченою з боку ТзОВ «Техламп».

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судами України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно з ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно пункту 7 Контракту № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року усі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають за цим договором або у звязку із ним, в тому числі щодо його тлумачення, зміни, виконання, порушення, припинення або недійсності підлягають вирішенню господарським судом Львівської області (Україна) із застосуванням процесуального та матеріального права України.

Згідно ст. 175 Господарського Кодексу України (ГК України) майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Між сторонами у справі виникли договірні зобовязання на підставі Контракту № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем своїх зобовязань за Договором.

У свою чергу відповідач своїх зобовязань щодо повної оплати вартості поставленого відповідачем ОСОБА_3 не виконав.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.4.2. Контракту оплата здійснюється протягом 30 днів від дати інвойсу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

У своєму відзиві (вх.№17084/16 від 19.04.2016 р.) на позовну заяву відповідач позовні вимоги на суму 13 165 774,40 російських рублів, що складає 4 976 531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року, визнав повністю.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси третіх осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З урахуванням зазначеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 165 774,40 російських рублів, що складає 4 976 531,06 грн. за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року, заборгованості за Контрактом № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір виник з вини відповідача, у відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 74648,35 грн. слід покласти на нього у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техламп» (Російська Федерація, 214016, м. Смоленськ, проспект Гагаріна, 26/104; ИНН/КПП /673201001; ОКПО 25778491; Відділення №8609 Сбербанку Росії м. Смоленськ, БИК 046614632, К/СЧ. , Р/СЧ. ) на користь стягувача Публічного акціонерного товариства «Іскра» (79066, м. Львів, вул. Вулецька, 14; ; рахунок№5145 в ПАТ «Ві ОСОБА_4», МФО 325213) 13 165 774,40 російських рублів (тринадцять мільйонів сто шістдесят пять тисяч сімсот сімдесят чотири російських рублів 40 коп.), що складає 4 976 531,06 грн. (чотири мільйони девятсот сімдесят шість тисяч пятсот тридцять одну гривню 06 коп.) за курсом НБУ станом на 15.03.2016 року, заборгованості за Контрактом № ІЕ 18/09-15 від 18.09.2015 року, а також 74648,35 грн. (сімдесят чотири тисячі шістсот сорок вісім гривень 35 коп.) судового збору за розгляд справи в суді.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.04.2016 р.

Суддя Кидисюк Р.А