ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 квітня 2016 р. Справа № 918/151/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Олан Україна"

про стягнення заборгованості в сумі 26 957,62 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 (довіреність №0401/15 від 21.09.2015р.).

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" про стягнення заборгованості в сумі 26 957 грн. 62 коп., з яких: 10 825 грн. 72 коп. заборгованість зі сплати послуг звязку, 78 грн. 84 коп. заборгованість зі сплати внеску до пенсійного фонду, 8 624 грн. 64 коп. штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, 744 грн. 05 коп. 3% річних, 6 684 грн. 37 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами договорів про надання послуг мобільного зв'язку №5710655 від 08.04.2005р., №5356764 від 27.10.2005р., №5490563 від 06.04.2007р., №5490623 від 06.04.2007р., №5490603 від 06.04.2007р., №5490950 від 06.04.2007р., №5490633 від19.04.2007р., №5490897 від 19.04.2007р, №5490940 від19.04.2007р., №5490965 від 19.04.2007р., №54895 від07.05.2007р., №5490891 від 23.05.2007р., №5490926 від03.04.2008р., №5490594 від17.04.2008р., №5491094 від 30.07.2008р., №5490612 від 23.02.2009р., №5466025 від 29.06.2011р.,№5466040 від 29.06.2011р., №5466049 від 29.06.2011р.,№5466238 від 30.06.2011р., №5467420 від 30.06.2011р., №5466388 від 30.06.2011р., №5466367 від 30.06.2011р., №5466485 від 30.06.2011р., №5466245 від 30.06.2011р., №5466368 від 30.06.2011р., №5466313 від 30.06.2011р., №5467439 від 30.06.2011р., №5467600 від 30.06.2011р., №5468825 від 01.07.2011р., №5468843 від 01.07.2011р., №5468829 від 01.07.2011р., №5499604 від 28.07.2011р., №5499600 від28.07.2011р., №5499602 від 28.07.2011р, №5505804 від 03.08.2011р., №550788 від 03.08.2011р., №5505793 від 03.08.2011р., №5520685 від 17.08.2011р., №5649721 від 14.08.2011р., №5609770 від 10.11.2011р., №5677205 від 20.01.2012р., №6221211 від 16.04.2013р. в частині повної та своєчасної оплати отриманих від позивача послуг.

Ухвалою суду від 04.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 17.03.2016р.

Ухвалою суду від 17.03.2016р. розгляд справи відкладено на 29.03.2016р.

Ухвалою суду від 29.03.2016р. розгляд справи відкладено на 19.04.2016р.

В судовому засіданні 24.03.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов

Представник відповідача в судові засідання 17.03.2016р., 29.03.2016р. та 19.04.2016р. не зявився, відзиву на позов не подав. Проте, до Господарського суду Рівненської області повернулись поштові відправлення, якими відповідачу за адресою: 33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 25, було направлено ухвали 04.03.2016р., 17.03.2016р. та 29.03.2016р. з довідкою відділення підприємства звязку: "За закінченням терміну зберігання" (а.с.232-234, 242-244, 251-253).

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.03.2016р. вбачається, що місцезнаходження ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Олан Україна": 33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 25.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

Така сама правова позиція знайшла своє відображення в пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" яким роз'яснено, що за змістом цієї норми (статті 64 ГПК України), зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вбачає, що відповідно до статті 75 ГПК України наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представника відповідача.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "МТС Україна" (оператор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" (абонент) було укладено ряд договорів про надання послуг мобільного звязку, а саме: №5710655 від 08.04.2005р., №5356764 від 27.10.2005р., №5490563 від 06.04.2007р., №5490623 від 06.04.2007р., №5490603 від 06.04.2007р., №5490950 від 06.04.2007р., №5490633 від19.04.2007р., №5490897 від 19.04.2007р, №5490940 від19.04.2007р., №5490965 від 19.04.2007р., №54895 від07.05.2007р., №5490891 від 23.05.2007р., №5490926 від03.04.2008р., №5490594 від17.04.2008р., №5491094 від 30.07.2008р., №5490612 від 23.02.2009р., №5466025 від 29.06.2011р.,№5466040 від 29.06.2011р., №5466049 від 29.06.2011р.,№5466238 від 30.06.2011р., №5467420 від 30.06.2011р., №5466388 від 30.06.2011р., №5466367 від 30.06.2011р., №5466485 від 30.06.2011р., №5466245 від 30.06.2011р., №5466368 від 30.06.2011р., №5466313 від 30.06.2011р., №5467439 від 30.06.2011р., №5467600 від 30.06.2011р., №5468825 від 01.07.2011р., №5468843 від 01.07.2011р., №5468829 від 01.07.2011р., №5499604 від 28.07.2011р., №5499600 від28.07.2011р., №5499602 від 28.07.2011р, №5505804 від 03.08.2011р., №550788 від 03.08.2011р., №5505793 від 03.08.2011р., №5520685 від 17.08.2011р., №5649721 від 14.08.2011р., №5609770 від 10.11.2011р., №5677205 від 20.01.2012р., №6221211 від 16.04.2013р.

Вказані Договори є ідентичними по суті і за їх умовами сторони узгодили, зокрема, наступне :

- оператор згідно з договором надає абоненту послуги мобільного зв'язку в межах України згідно з ліцензією серії АА № 720189 від 29.12.2004 Міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора (пункт 1.1 Договорів);

- загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються умовами користування мережами мобільного зв'язку оператора, які є невід'ємною частиною даного договору. Надання послуг за цим договором починається після внесення абонентом на підставі відповідного рахунку оператора повної суми первинного авансу та його зарахування на особовий рахунок абонента (пункти 1.2 та 1.3 Договорів);

- абонент зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку (збереження номеру при тимчасовому відключенні мережі сплачується і в тому випадку, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою абонента). Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Абонент зобов'язаний сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання раніше внесеного авансу (пункти 2.4.2 та 2.4.3 Договорів);

- у разі неодержання рахунків до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, абонент зобов'язаний зателефонувати до оператора за телефоном 111 або +00 для одержання інформації щодо подальших розрахунків (пункт 2.4.6 Договорів);

- нарахування за надані послуги здійснюється згідно з тарифами оператора, які є невід'ємною частиною цього договору (тарифи додаються). Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. (пункт 3.1 Договорів);

- нарахування за надані послуги в мережах іноземних операторів під час використання послуги міжнародного роумінгу здійснюється згідно з тарифами іноземних операторів та з урахуванням послуг оператора із забезпечення міжнародного роумінгу. У випадку користування послугою міжнародного роумінгу оператор залишає за собою право включати до поточного розрахункового періоду послуги отримані у попередні розрахункові періоди (пункт 3.2 Договорів);

- розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України, або поповнює рахунок свого мобільного номеру за допомогою карток оплати. За наявності авансу рахунки повинні бути сплаченими в строк до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому випадку до моменту фактичного використання авансу (пункт 3.3 Договорів);

- оплата розмов в іноземній валюті абонентами - нерезидентами України із-за кордону здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок оператора або кредитною карткою. Кількість та вартість послуг, наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних оператору технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг (пункт 3.4 та 3.5 Договорів);

- за несвоєчасну оплату рахунків абонент сплачує пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, відповідно до чинного законодавства (пункт 4.3 Договорів);

- даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Строк даного договору складає один рік з моменту набуття ним чинності, якщо інше не передбачене повязаними з цим договором угодами або документами. Якщо за 30 днів до закінчення цього договору жодна зі сторін письмово не заявить про намір розірвати договір, то він вважається продовженим ще на один календарний рік на тих самих умовах. Така пролонгація строку даного договору можлива без обмеження терміну (пункти 5.1 - 5.3 Договорів);

- договір припиняється, якщо абонент має несплачені рахунки і не погасив наявну заборгованість протягом одного місяця після відправлення йому письмового повідомлення, а також у випадках, передбачених умовами користування (пункт 6.2 Договорів).

Для нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку за вказаними договорами відповідачеві було присвоєно єдиний особовий рахунок №1.12261512.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе згідно з умовами договору зобовязання, надавши відповідачу послуги мобільного звязку замовлені останнім.

Однак відповідач порушуючи умови договорів та положення Закону України "Про телекомунікації", взяті на себе зобовязання щодо своєчасної оплати отриманих послуг належним чином не виконував, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з оплати послуг мобільного звязку в сумі 10 825 грн. 72 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач 25.10.2013р. звернувся до відповідача з претензію № С 1.12261512/10, в якій вимагав погасити прострочену заборгованість. Відповідач відповідіна претензію не надіслав, коштів не сплатив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладені між сторонами договори за правовою природою є договорами про надання послуг, за якими, згідно статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України та статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що заборгованість за Договорами про надання послуг мобільного звязку на час прийняття судом цього рішення відповідачем не погашена, докази оплати отриманих відповідачем послуг відсутні, а розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога про стягнення з відповідача 10 825 грн. 72 коп. боргу за надані послуги підлягає задоволенню.

Стягненню також підлягає й внесок до Пенсійного фонду, нарахований відповідачу на суму боргу в розмірі 78 грн. 84 коп. на підставі п. 10 ст. 1 та п. 11 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

З метою забезпечення виконання зобовязання абонента перед оператором між сторонами укладено аналогічні додаткові угоди, а саме: №5228317, №4979732, №4979746, №4979766, №4980123, №4980943, №4979959, №4980042, №4981006, №4981115, №4981833, №4981855, №5083285, №5393064, №5342340, №5010497, №5010537, №5010549, №5010581, №5010588, №5010568, №5021812, №5041634, №5083287, №5128006, №5283493, №5458761, №4979954, №4980991, за умовами яких, починаючи з дати підписання вищезазначених додаткових угод та протягом 730 календарних днів з моменту їх підписання абонент не має права відмовлятися від основного договору та/або додаткової угоди. Сторони передбачили, що у разі відмови абонента від основного договору та/або додаткової угоди, зокрема від послуг голосової телефонії, до закінчення строку, визначеного додатковими угодами або якщо дія основного договору достроково припиняється, у звязку з несплатою абонентом наданих йому послуг звязку, абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь оператора договірної санкції в розмірі 1,92 грн. за кожен день, що залишився до закінчення строку встановленого п.1.1. цих додаткових угод, починаючи з дня відмови або припинення дії.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно статтей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено Цивільного кодексу України види забезпечення виконання зобовязань, визначено частиною 2 статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, субєкти господарських відносин при укладені договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобовязань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобовязань, зокрема, передбаченої п. 1.2 додаткових угод, яка не суперечить висновкам законодавства.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України, викладеної у постанові від 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок договірної санкції, наявний в матеріалах справи, є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 624 грн. 64 коп. договірної санкції визнається судом та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 684 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 744 грн. 05 коп. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання за договорами, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України підлягає стягненню 6 684 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 744 грн. 05 коп. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 825 грн. 72 коп. заборгованість зі сплати послуг звязку, 78 грн. 84 коп. заборгованість зі сплати внеску до пенсійного фонду, 8 624 грн. 64 коп. штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, 744 грн. 05 коп. 3% річних, 6 684 грн. 37 коп. інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Олан Україна" (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МТС УКРАЇНА" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) 10 825 грн. 72 коп. заборгованість зі сплати послуг звязку, 78 грн. 84 коп. заборгованість зі сплати внеску до пенсійного фонду, 8 624 грн. 64 коп. штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, 744 грн. 05 коп. 3% річних, 6 684 грн. 37 коп. інфляційних втрат та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "25" квітня 2016 року

Суддя Горплюк А.М.