ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2016 р. Справа№ 914/3312/13

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

за заявою: Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Головного територіального ОСОБА_1 юстиції у Львівській області, м.Львів, від 04.04.2016 року вх. №1913/16

про зміну способу і порядку виконання наказу №914/3312/13 від 19.05.2015р.,

у справі №914/3312/13 за позовом: Заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Львівської міської ради, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПК Партнер», м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача: ОСОБА_1 комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: ОСОБА_2, м. Дрогобич,

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представники:

Заявника: не з'явився

Прокуратури: ОСОБА_3 прокурор (посвідчення №011165);

Позивача (Стягувача): ОСОБА_4 представник (довіреність від 07.09.2015р. №1.7вих.-72);

Відповідача (Боржника): не з'явився

Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача: ОСОБА_5 представник (довіреність від 05.01.2016р. №2302-вих-8);

Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Відділом примусового виконання рішень ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Головного територіального ОСОБА_1 юстиції у Львівській області подано до Господарського суду Львівської області заяву від 04.04.2016 року вх. №1913/16 про зміну способу і порядку виконання наказу №914/3312/13 від 19.05.2015р. у справі за позовом Заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПК Партнер», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2016р. у звязку із перебуванням судді Манюка П.Т. у відпустці заяву (від 04.04.2016 року вх. №1913/16) передано для розгляду судді Трускавецькому В.П.

Ухвалою Господарського суду Львівської області (суддя Трускавецький В.П.) від 05.04.2016 року заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2016 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2016р. у звязку із настанням інших обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляду судової справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду, передбаченого відповідним процесуальним законом, заяву (від 04.04.2016 року вх. №1913/16) передано для розгляду судді Фартушку Т.Б.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.04.2016 року (судді Фартушок Т.Б.) заяву Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Головного територіального ОСОБА_1 юстиції у Львівській області від 04.04.2016 року вх. №1913/16 про зміну способу і порядку виконання наказу №914/3312/13 від 19.05.2015р. у справі 914/3312/13 прийнято до провадження.

Представникам Учасників судового процесу оголошено права і обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 27, 28, 29, 38, 59, 121 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Заявник явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду від 05.04.2016 року не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Представник Позивача (Стягувача) в судове засідання зявилась, подану заяву підтримала.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду від 05.04.2016 року не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Представник Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача в судове засідання з'явилась, проти поданої заяви не заперечила.

Представник Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду від 05.04.2016 року не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування доказів) ГПК України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора. Жодних клопотань в порядку ст.38 ГПК України протягом розгляду справи Сторонами не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши і дослідивши матеріали поданої заяви та справи в їх сукупності, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.11.2013р. позовні вимоги Заступника прокурора міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради задоволено повністю, вирішено витребувати з чужого незаконного володіння ТзОВ «ІПК Партнер» нежитлові приміщення, що знаходяться в м. Львові по вул. Городоцькій, 89, загальною площею 54, 1 кв.м., інвентаризаційна вартість 78.053, 00 грн. та передати їх Львівській міській раді; визнано за Львівською міською радою право власності на нежитлові приміщення, що знаходяться в м. Львові по вул. Городоцькій, 89, загальною площею 54, 1 кв.м. та стягнуто з ТзОВ «ІПК Партнер» в дохід Державного бюджету України 3.441, 00 грн. судового збору.

Окрім того, вказаним Рішенням скасовано арешт на нежитлові приміщення, що знаходяться в м. Львові по вул. Городоцькій, 89, загальною площею 54, 1 кв.м. та загальною вартістю 78.053,00 грн., що був накладений ухвалою суду від 23.09.2013 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.11.2013р. скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові Заступника прокурора міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ТзОВ «ІПК Партнер» за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності відмовлено, стягнуто з Львівської міської ради в доход спеціального фонду державного бюджету 3441, 00грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді; на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПК Партнер» 1720,50грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційній інстанції.

Постанова Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015 року у справі №914/3312/13 набрала законної сили 06.05.2015 року, та, у відповідності до частини пятої статті 124 Конституції України, є обовязковою до виконання на всій території України.

19.05.2015р. Господарським судом Львівської області видано Накази про примусове виконання пункту 2 резолютивної частини Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. у даній справі.

Постановою від 04.08.2015р. Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження ВП №48306845 із примусового виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. у справі 3914/3312/13 на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. про стягнення з Львівської міської ради в доход спеціального фонду державного бюджету 3441,00грн. судового збору за розгляд справи в місцевому господарському суді.

04.04.2016р. Заявником подано до суду заяву (вх. №1913/16), у якій просить суд змінити спосіб і порядок виконання наказу №914/3312/13, виданого 19.05.2015р. Господарським судом Львівської області шляхом стягнення з рахунків Виконавчого комітету Львівської міської ради () в доход Спеціального фонду Державного Бюджету України (отримувач УДКСУ у Личаківському районі м.Львова, , МФО825014, рахунок отримувача 3006, банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області) 3441,00грн. судового збору за розгляд справи в місцевому суді.

Подану заяву Заявник обґрунтовує тим, що станом на момент звернення Заявника із Заявою до суду, рішення суду не виконано, а, згідно повідомлень ГУДКСУ від 18.06.2015р. та від 30.12.2015р., Львівська міська рада не знаходиться на розрахунково-касовому обслуговуванні та не має відкритих рахунків в органах казначейства Львівської служби, однак, такі рахунки має Виконавчий комітет Львівської міської ради.

Окрім того, як на підставу зміни способу і порядку виконання наказу Заявник посилається на той факт, що Ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006р. №221 «Про оплату платежів за документами виконавчого провадження органів державної виконавчої служби у Львівській області» Виконавчому комітету Львівської міської ради делеговано повноваження приймати рішення про здійснення платежів за документами виконавчого провадження органів державної виконавчої служби у Львівській області, боржником у яких виступає Львівська міська рада.

З підстав наведеного Заявник робить висновки про наявність підстав, які ускладнюють виконання рішення та, з метою забезпечення повного, своєчасного та неупередженого виконання наказу Господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. виданого на виконання Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015р. у даній справі, необхідність зміни порядку і способу виконання наказу шляхом стягнення в доход Державного Бюджету України коштів не з Львівської міської ради, а з Виконавчого комітету Львівської міської ради.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення постановляються судами іменем України та є обовязковими для виконання на всій території України.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами першою та другою статті 4-5 ГПК України встановлено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (зі змінами).

Відповідно до статті 1 Закону України «про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно приписів частини першої статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виборний орган (рада) - це представницький орган місцевого самоврядування, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Приписами частини першої статті 10 Закону України «про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи, останній є виконавчим органом Житомирської міської ради. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів місцевих бюджетів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до частини першої статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому згода сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає. Проте, вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Водночас, у статті 121 ГПК України йдеться про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду і не згадується про встановлення способу і порядку виконання рішення. Разом з тим необхідно мати на увазі - судове рішення, за яким захищаються права та інтереси певної особи чи осіб, одночасно має визначати (встановлювати) й спосіб його виконання та бути підставою для вчинення виконавчого провадження.

Пунктом 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» від 17 жовтня 2012 року №9 (з наступними змінами) роз'яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі. Вказане узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у п.п.1.4. п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до приписів частини першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Як встановлено судом із запитів до ЄДРЮОФОП та ГФ, Львівська міська рада є юридичною особою, їй присвоєно ідентифікаційний код 04055896, знаходиться за адресою: 79008, Львівська область, м.Львів, пл.Ринок, буд.1. Виконавчий комітет Львівської міської ради є юридичною особою, йому присвоєно ідентифікаційний код 26256622, знаходиться за адресою: 79008, Львівська область, м.Львів, пл.Ринок, буд.1.

Відтак, Львівська міська рада є окремою юридичною особою, так як і Виконавчий комітет Львівської міської ради. Кожна з цих юридичних осіб мають своє окремо визначене майно та свій ідентифікаційний код.

Таким чином, із врахуванням вимог статті 96 ЦК України, зміна способу і порядку виконання наказу №914/3312/13, виданого 19.05.2015р. Господарським судом Львівської області шляхом заміни сторони виконавчого провадження Боржника, з Львівської міської ради на Виконавчий комітет Львівської міської ради на підставі Ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006 року №221 «Про оплату платежів за документами виконавчого провадження органів державної виконавчої служби у Львівській області» і стягнення коштів за згаданим наказом саме з Виконавчого комітету Львівської міської ради, а не Львівської міської ради, не підпадає під ознаки зміни способу і порядку виконання наказу.

Окрім того, суд критично оцінює доводи Заявника щодо необхідності стягнення коштів саме з Виконавчого комітету Львівської міської ради, оскільки, у відповідності до статті 22 Бюджетного кодексу України, Виконавчі органи є розпорядниками коштів місцевих бюджетів, а, згідно з пунктом 2 резолютивної частини Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.05.2015 року у справі №914/3312/13, на виконання якого Господарським судом 19.05.2015 року видано відповідний наказ, стягнення коштів слід проводити не з місцевого бюджету, а саме з Львівської міської ради як окремої юридичної особи, яка самостійно несе відповідальність за своїми зобовязаннями.

Враховуючи викладене суд дійшов висновків про те, що заява Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Головного територіального ОСОБА_1 юстиції у Львівській області від 04.04.2016 року вх. №1913/16 про зміну способу і порядку виконання наказу №914/3312/13 від 19.05.2015р. у справі 914/3312/13 є безпідставною та необґрунтованою, в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись нормами ст.ст. 4-3, 4-7, 22, 27, 29, 33, 34, 38, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_1 Державної виконавчої служби Головного територіального ОСОБА_1 юстиції у Львівській області від 04.04.2016 року вх.№1913/16 про зміну способу і порядку виконання наказу №914/3312/13 від 19.05.2015р. у справі 914/3312/13 відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя Фартушок Т. Б.