РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа № 910/3034/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 6 894,73 грн.

за участю представників:

від позивача:Магалова Д.І. - представник за довіреністю б/н від 31.12.2015 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - ТОВ "Баядера Логістик") з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) про стягнення 6 669, 32 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 618-13 від 21.12.2013 р. в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Баядера Логістик" просило суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати вартості товару в сумі 4 113,40 грн., пеню у сумі 1 651,30 грн., штраф у сумі 287,93 грн. та 20 % річних у сумі 616,69 грн., а всього - 6 669, 32 грн.

Під час розгляду справи по суті позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість з оплати поставленого товару в сумі 4 113,40 грн., пеню у сумі 1 644,84 грн., штраф у сумі 287,93 грн. та 20 % річних у сумі 848,56 грн., а всього - 6 894,73 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував збільшені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

21.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір поставки № 618-13 (договір).

Згідно з п 1.1 вказаного договору постачальник зобов'язується передати у власність покупця алкогольні напої, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити поставлений товар в порядку, визначеному умовами договору.

Найменування, кількість та асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається у видатковій накладній (п. 4.1 договору). Ціна на товар також зазначається постачальником у видатковій накладній на товар (п. 5.2 договору).

Оплата проводиться покупцем протягом 14 днів з дня отримання товару. Якщо покупець при здійсненні оплати товару не вказує номер накладної, за яку здійснюється розрахунок, то постачальник має право здійснити зарахування грошових коштів як оплату за накладні, строк оплати по яких настав раніше (п.п. 6.1, 6.4 договору).

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, поставив відповідачу товар на загальну суму 7 613,40 грн., що підтверджується видатковими накладними № 32365/30880 від 28.02.2015 р., № 42206/40061 від 14.03.2015 р., № 64857/61784 від 16.04.2015 р.

Однак, відповідач зі свого боку зобов'язання в частині оплати виконав неналежним чином, поставлений товар оплатив частково - на суму 3 500,00 грн., про що свідчать наявні у матеріалах справи фіскальні чеки.

Отже, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати вартості поставленого товару на суму 4 113,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки відповідачем доказів належної оплати вартості товару не надано, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у сумі 4 113,40 грн.

Крім основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 1 644,84 грн. та 7 % штрафу у сумі 287,93 грн. за неналежне виконання зобов'язання, нараховані на вартість товару по кожній видатковій накладній.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.1 договору у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення строків оплати, а, також 7 % штрафу від суми боргу.

Відповідно до ч. 2 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та правової позиції Верховного Суду України вiд 06.06.2012 р. у справi № 6-49цс12, вiд 30.10.2013 р. у справi № 6-59цс13 застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання не передбачено законом, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем штрафних санкцій, суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідача у сумах, вказаних позивачем, тобто пеня - 1 644,84 грн. та штраф - у сумі 287,93 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 20 % річних в сумі 848,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 9.2 договору у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику 20 % річних від суми боргу за користування чужими коштами.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення 20 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми річних, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20 % річних у сумі 848,56 грн., тобто у сумі, про яку просить позивач.

Згідно зі ст. 49 ГПК України у зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 6 894,73 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04212, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Леніна, буд. 42, ідентифікаційний код 35871504) основну заборгованість у сумі 4 113 (чотири тисячі сто тринадцять) грн. 40 коп., пеню у сумі 1 644 (одну тисячу шістсот сорок чотири) грн. 84 коп., штраф у сумі 287 (двісті вісмдесят сім) грн. 93 коп., 20 % річних у сумі 848 (вісімсот сорок вісім) грн. 56 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 квітня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 18 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.