РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/3163/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45"

про стягнення 63 551, 42 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: Бабич А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45" (далі-відповідач) про стягнення 63 551, 42 грн., у тому числі: 53 873, 76 грн. - інфляційних втрат, 9 677, 66 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання юридичних послуг від 15.03.2009.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.03.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався у зв'язку з неявкою представника відповідача на підставі п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача подав клопотання, в якому просить суд продовжити строк розгляду справи № 910/3163/16, у зв'язку з тим, що довіреність представнику Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45" була видана напередодні судового засідання, крім того, відповідачем не отримана позовна заява про стягнення коштів.

Розглянувши клопотання відповідача про продовження строків розгляду справи, суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до п. 3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів. Чи є той чи інший випадок винятковим вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці тощо. Ухвала про продовження строку вирішення спору виноситься тим же складом суду, який розглядає справу по суті. Продовження цього строку можливе у порядку і з підстав, зазначених у частині третій статті 69 ГПК.

Продовження строку розгляду справи здійснюється господарським судом у будь-який з наведених далі способів шляхом зазначення у відповідній ухвалі: а) кількості днів, на який продовжено строк, або б) певної дати, до якої продовжено строк (якою може бути й дата наступного судового засідання), або в) як кількості днів, так і певної дати, до якої продовжено строк.

Продовження строку розгляду справи відбувається з ініціативи та за клопотанням сторони. З урахуванням особливостей конкретної справи, її складності, великого обсягу доказів, кількості осіб, що беруть участь у справі, суд може дійти висновку про необхідність продовження строку розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 було відкладено розгляд справи у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Разом з тим, юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подане відповідачем клопотання, спрямоване на необґрунтоване затягування розгляду справи, відповідно у його задоволенні відмовляє.

Згідно ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.03.2009 між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45" (далі - замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг, умовами якого передбачено, що виконавець приймає на себе обов'язки по наданню юридичних послуг замовнику з питань, що виникають в фінансово-господарській діяльності замовника, представляти інтереси замовника в загальних, господарських та адміністративних судах, органах виконавчої влади, а замовник зобов'язується прийняти вказані послуги та здійснити оплату за ці послуги в розмірі та на умовах, що передбачені цим Договором.

Розділом 2 договору передбачено, що виконавець надає замовнику наступні юридичні послуги:

2.1.1 усне та письмове консультування з юридичних питань.

2.1.2 складання проектів необхідних процесуальних документів, скарг, претензій, вимог, листів, позовних заяв тощо.

2.1.3 надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів Замовника в органах судової та виконавчої влади.

2.1.4 особиста участь та представництво Замовника в загальних,

господарських та адміністративних судах України, а також в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

2.1.5 супровід виконання судових, рішень органами Державної виконавчої служби України.

Відповідно до п. 2.1 договору, сума договору та вартість послуг виконавця за цим договором становить 2 500, 00 грн. на місяць.

Оплата за цим договором здійснюється замовником щомісячно по факту виконання робіт місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування замовником грошових коштів в сумі 2 500, 00 грн. на поточний рахунок виконавця протягом 5 (п'яти) днів після підписання Акту передачі-приймання наданих юридичних послуг (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що надання послуг підтверджується підписанням сторонами Актів передачі-приймання наданих юридичних послуг робіт за поточний місяць.

Згідно п. 3.1.2 договору, виконавець зобов'язаний своєчасно надавати Замовнику Акти передачі-приймання наданих юридичних послуг.

У відповідності до п. 4.1. договору, за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Даний договір вступає в дію 15 березня 2009 року та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань. (п. 6.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2012 у справі № 5011-55/3343-2012 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45" про стягнення 86 250, 00 грн. встановлено, що спір між сторонами виник внаслідок порушення з боку відповідача грошових зобов'язань за договором про надання юридичних послуг від 15.03.2009, відповідач у визначені договором строки не здійснив оплату наданих послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі в сумі 86 250, 00 грн., а саме: на підставі Актів передачі-приймання наданих юридичних послуг за період з квітня 2009 року по серпень 2009 року на загальну суму 73 750, 00 грн., та на підставі Актів передачі-приймання наданих юридичних послуг за період з вересня 2011 року по січень 2012 року на загальну суму 12 500, 00 грн.

Отже, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2012 (суддя Ягічева Н.І.) у справі № 5011-55/3343-2012 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено у повному обсягу. Стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45", м. Київ () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 86 250,00 грн. Стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45", м. Київ () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 725, 00 грн.

18.06.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2012 у справі № 5011-55/3343-2012 видано накази.

Тож, відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 30.05.2012 у справі № 5011-55/3343-2012 не доказуються при розгляді даної справи.

24.07.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33538343 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.06.2012 у справі № 5011-55/3343-2012 про стягнення боргу у розмірі 86 250, 00 грн.

Як стверджує позивач, станом на день подання позову, відповідачем грошове зобов'язання у повному обсязі не виконано, зокрема у виконавчому провадженні № 33538343 перераховано на рахунок позивача № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 12 785, 86 грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2012 у справі № 5011-55/3343-2012 набрало законної сили 18.06.2012, а відповідачем станом на день подання позову грошове зобов'язання за договором про надання юридичних послуг від 15.03.2009 у повному обсязі не виконано, тому просить суд стягнути з останнього 9 677, 66 грн. - 3 % річних за період з 05.02.2012 по 24.02.2016 та 53 873, 76 грн. - інфляційних втрат за період з 05.02.2012 по 24.02.2016.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Отже, зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у ст.ст. 526 - 530 ЦК України, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, здійснено сторонами, відповідно до предмета виконання, у передбачений строк (термін), у визначеному місці та у належний спосіб.

Аналогічний висновок викладено у постановах Вищого господарського суду України від 23.09.2015 у справі № 910/5924/15-г, від 20.08.2015 у справі № 910/2681/15-г.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за рішенням суду, з нього, в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 9 677, 66 грн. - 3 % річних за період з 05.02.2012 по 24.02.2016 та 53 873, 76 грн. - інфляційних втрат за період з 05.02.2012 по 24.02.2016.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дмитрівська-45" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 45, ідентифікаційний код - 25917082) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (04073, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) 53 873 (п'ятдесят три тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 76 коп. - інфляційних втрат, 9 677 (дев'ять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 66 коп. - 3 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 14.04.2016.

Суддя Бондарчук В.В.