РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/1254/16

За позовомОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса"
простягнення вартості частки майна товариства в сумі 3000000,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Александров Д.О. - адвокат (посв. № 67);

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ :

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса" (надалі - відповідач) про стягнення вартості частки майна товариства в сумі 3000000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.10.2013 він звернувся до відповідача з заявою про вихід з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса", однак Загальні збори учасників товариства з 2013 року не проводились, а вартість частки майна товариства позивачу виплачена не була.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 порушено провадження у справі №910/1254/16, розгляд справи призначено на 22.02.2016; витребувано у Головного управління юстиції у м. Києві в особі Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в Дарницькому районі реєстраційну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Маріса».

19.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 розгляд справи відкладено до 21.03.2016.

29.02.2016 від Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в Дарницькому районі надійшла реєстраційна справа Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Маріса».

21.03.2016 представник позивача через відділ діловодства суду подав додаткові документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 за клопотанням представника позивача продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів; розгляд справи відкладено до 11.04.2016; витребувано від Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» інформацію.

07.04.2016 від Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» дійшла витребувана ухвалою суду від 21.03.2016 інформація.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2016 підтримав вимоги викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання господарського суду не з'явився повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі Статутом, затвердженим 22 липня 2010 року рішенням Загальних зборів учасників товариства (протокол №1/2010) та зареєстрованим 05.08.2010 Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією, створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса".

Відповідно до статті 2 Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 19.06.2012 (протокол №3/2012), учасниками товариства є:

1) ОСОБА_1;

2) ОСОБА_3.

Статутний капітал товариства складає 6000000,00 грн., а учасники внесли вклади у статутний капітал в таких частках: ОСОБА_1 - 3000000,00 грн., що становить 50 відсотків статутного капіталу та відповідає 50 голосам; ОСОБА_3 - 3000000,00 грн., що становить 50 відсотків статутного капіталу та відповідає 50 голосам (ст. 6 Статуту).

Частиною 1 статті 148 Цивільного кодексу України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

За приписами статті 54 Закону України „Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Пунктом 5.4. статті 5 Статуту передбачено, що учасник має право вийти із товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу. При виході або виключення учасника з товариства йому сплачується вартість частини майна товариства пропорційно його частці у статутному капіталі, а також частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов із товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу або виключення. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернений повністю або частково в натуральній формі.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2013 ОСОБА_1 було складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В., про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса"; внесення до Статуту товариства змін, пов'язаних з виходом та проведення розрахунків відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства».

Як зазначає позивач, 05.10.2013 його представник направив на адресу відповідача нотаріально посвідчену заяву про вихід з товариства, але Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса" відмовилося від прийняття рекомендованого листа.

Таким чином, на думку позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса" виник обов'язок щодо виплати йому вартості частини майна товариства в сумі 3000000,00 грн. Втім, відповідачем жодних заходів, спрямованих на виконання поданого звернення не здійснено, а Загальні збори учасників товариства з 2013 року не проводились.

Як роз'яснено в п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органом зв'язку.

Отже, суд виходить з того, що заява учасника повинна бути подана посадовій особі товариства або вручена цій особі органом зв'язку.

Судом встановлено, що заяву ОСОБА_1 про вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Маріса" було відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 05.10.2013, про що свідчить конверт та квитанція №2910 від 05.10.2013.

Вищевказаний конверт повернуто органом зв'язку відправнику 07.10.2013 з відміткою «за письмовою заявою відправника, одержувача», про що свідчить штамп на конверті та довідка про причини повернення.

Згідно з п. 3.1. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 12.12.2007 №1149, які були чинні на момент відправлення заяви позивача про вихід з товариства, кількість доставок пошти одержувачам встановлюється (крім вихідних і святкових днів): у містах Києві, Сімферополі та Севастополі, обласних центрах - не менше шести днів на тиждень та одного разу на день.

Нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення (п. 4.1. Нормативів).

При цьому за змістом п. 4.2. Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 4.1 нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та регулюють відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (надалі - Правила №270).

Відповідно до п. 114 Правила №270 (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою цієї юридичної особи. Такі поштові відправлення, поштові перекази повертаються за зворотною адресою.

Пунктом 116 Правил №270 передбачено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання (п. 119 Правил №270).

Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

У пункті 121 Правил №270 передбачено право відправника до вручення одержувачу поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом за місцем приймання цього поштового відправлення, поштового переказу для пересилання за додаткову плату подати заяву про повернення поштового відправлення (міжнародного - згідно з актами Всесвітнього поштового союзу), поштового переказу (міжнародного - згідно з міжнародними угодами про обмін).

Таким чином, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів та Правил надання послуг поштового зв'язку, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що саме відповідач відмовився від прийняття рекомендованого листа, оскільки у разі такої відмови поштове відправлення, мало б зберігатися об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. В той час як з штампів на конверті вбачається, що поштове відправлення, подане представником позивача до органу зв'язку 05.10.2013 (в суботу) вже 07.10.2013 (в понеділок) було повернуто до місця відправлення.

Разом з тим, суд ухвалою від 21.03.2016 витребував від Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» інформацію щодо причин повернення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 264. Однак, УДППЗ «Укрпошта» в листі №122-734 від 07.04.2016 повідомило, що виробничі документи підприємства через закінчення терміну їх зберігання знищені, а тому немає можливості надати інформацію щодо пересилання листа.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів того, що заява про вихід (оригінал) подана саме посадовій особі товариства або вручена цій особі органом зв'язку.

Саме ж по собі прийняття рішення позивачем про вихід з товариства та його нотаріальне оформлення не припиняє корпоративних правовідносин, оскільки це рішення не відоме товариству та не породжує правових наслідків, адже заява не вручена адресатові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.01.2013 у справі №5015/1390/12.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 18.04.16

Суддя О.А. Грєхова