КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа№ 910/26420/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участі представників:

від позивача: Скрипник П.Г. - за дов.

від відповідача-1: Самусенко К.С. - за дов.; Щербина С.П. - за дов.

від відповідача-2: Луценко Р.О. - за дов.

від третьої особи-1: Куренний С.В. - за дов.; Кузнецова А.В. - за дов.

від третіх осіб -2,-3: Кулинич Ю.В. - керівник

від третьої особи-4: не з'явився

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015

у справі №910/26420/15 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Продзернопром»;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК ГРУПП»;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

4) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гросер» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (далі, відповідач-1 або Банк) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» (далі, відповідач-2) про визнання недійсними з моменту укладення Договору купівлі продажу об'єкта нерухомості нежитлового приміщення, виробнично-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 16 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11, укладеного між АТ «Укрбудінвестбанк» () та ТОВ «Джи Ес Груп» () (№4535); Договору купівлі продажу ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11, укладеного між АТ «Укрбудінвестбанк» () та ТОВ «Джи Ес Груп» () (№4538); Договору купівлі продажу земельної ділянки площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11, укладеного між АТ «Укрбудінвестбанк» () та ТОВ «Джи Ес Груп» () (№4541); скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144050 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4535 від 03.09.2015; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144115 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4541 від 03.09.2015; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144206 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4538 від 03.09.2015.

Позовні вимоги мотивовані порушенням Банком вимог частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку», що призвело до неправомірного продажу спірного нерухомого майна за вищевказаними договорами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» (далі, третя особа-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК ГРУПП» (далі, третя особа-2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» (далі, третя особа-3) та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову Світлану Володимирівну як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів (далі, третя особа-4).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване відсутністю законодавчо обґрунтованих підстав для визнання спірних договорів недійсними.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гросер» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У свою чергу, не погоджуючись із вказаним рішенням, з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Продзернопром», у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних скарг позивач та третя особа-1 посилаються на те, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки Банком у повному обсязі не було дотримано вимог Закону України «Про іпотеку». На думку скаржників, на адресу позивача та позичальників Банк у відповідності до статті 35 Закону України «Про іпотеку» надіслав лише листи з вимогами про погашення заборгованості, а повідомлення відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» про намір укладання договору купівлі-продажу іпотечного майна, на адресу ТОВ «Гросер» та позичальників від Банку не надходило.

Крім того, позивач наголосив на тому, що Звіт про експертну оцінку майна, використаний Банком при укладанні спірних договорів купівлі-продажу, є таким, що складений з грубими порушеннями вимог законодавства та не міг використовуватись під час продажу.

Також, позивачем у прохальній частині апеляційної скарги викладені клопотання про витребування у Товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» та у ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» копій договорів про проведення відкритих (публічних) торгів з продажу майна ТОВ «Гросер», договорів про проведення оцінки майна ТОВ «Гросер», протоколів відкритих торгів та клопотання про залучення Товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» прийнято до провадження та об'єднано в одне апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 25.02.2016.

22.02.2016 представник відповідача-2 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзиви на апеляційні скарги, у яких просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 залишити без змін, а апеляційні скарги позивача та третьої особи-1 - без задоволення. У вказаних відзивах відповідач-2 зазначив, що усі зауваження апелянтів щодо неправомірності надіслання вимоги та повідомлення відповідно до статей 35,38 Закону України «Про іпотеку» в одному листі не містять законодавчого обґрунтування.

24.02.2016 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 скасувати, а також клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю його представника прибути у судове засідання.

25.02.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення по суті апеляційної скарги та просив суд врахувати їх при розгляді апеляційної скарги. У вказаних поясненнях позивач зазначив, що повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу, передбачене частиною 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку», має містити істотні умови майбутнього договору купівлі-продажу, в тому числі ціну продажу.

Представник третьої особи-4 у судове засідання, призначене на 25.02.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника третьої особи-4 розгляд справи було відкладено на 17.03.2016.

17.03.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про долучення додаткових письмових доказів, а саме: копії Договору від 10.07.2015 №19КП/15 на проведення оцінки майна, акту прийому-передачі робіт від 24.09.2015 до договору №19КП/15 від 10.07.2015, виписки по рахунку від 18.11.2015, договору від 30.07.2015 №30/07-2015/22А про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку, регламенту до договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015, додаткової угоди №1 від 11.08.2015 до договору №30/07-2015/22А про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі Банку, протоколу №3181 від 27.08.2015 про проведення аукціону. Зазначені докази надані позивачем на підтвердження того, що при укладенні спірних договорів купівлі-продажу було здійснено оцінку предмету іпотеки з грубим порушенням вимог закону.

Представники відповідачів у судовому засіданні 17.03.2016 заперечили проти долучення вказаних документів до матеріалів справи.

Представники третіх осіб -2, -3, -4 у судове засідання, призначене на 17.03.2016, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи-1 подав у судовому засіданні 17.03.2016 клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 продовжено строк вирішення спору у справі, розгляд справи відкладено на 05.04.2016; вирішення клопотання про залучення додаткових доказів відкладено до наступного судового засідання.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Так, позивач, обґрунтовуючи неможливість подання ним доданих до клопотання від 17.03.2016 документів до суду першої інстанції, у вказаному клопотанні зазначив, що ним до суду першої інстанції подавалось клопотання від 14.12.2015 вих. №б/н про витребування вказаних доказів, мотивоване неможливістю отримання позивачем вказаних документів, які мають значення для правильного вирішення спору (встановлюють недійсність договорів купівлі-продажу через недотримання встановленого порядку оцінки майна та порядку його реалізації), однак, судом у його задоволенні було відмовлено. Водночас, вказані документи, які опосередковують відносини з продажу предмету іпотеки, позивачеві вдалося отримати вже після винесення оскаржуваного рішення.

04.04.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення по суті апеляційної скарги, у яких наголосив на тому, що додані ним до клопотання від 17.03.2016 докази були отримані за результатом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12-2129. Станом на дату прийняття рішення судом надані позивачем документи в матеріалах кримінального провадження були відсутні, що підтверджується, зокрема, наявним у матеріалах справи листом Бориспільського відділу поліції Головного управління поліції в Київській області №5/160 від 13.11.2015, згідно з яким станом на 12.11.2015 Банком не було надано слідчому можливості ознайомитись з висновком про незалежну оцінку спірного майна, який видано ТОВ «Кволітас» 01.09.2015, додатками до вказаного висновку, документами щодо замовлення, оплати та передачі його замовнику, документами щодо реалізації вказаного майна тощо, що об'єктивно унеможливило подання цих документів на стадії розгляду справи №910/26420/15 в суді першої інстанції.

04.04.2016 представник відповідача-2 подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду пояснення, у яких заперечував проти задоволення клопотання позивача від 17.03.2016 про залучення додаткових доказів, оскільки, на його думку, позивач, в силу того, що був обізнаний про наявність кримінального провадження №12-2129, не був позбавлений можливості подати всі наведені у клопотанні документи до суду першої інстанції

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (частина 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про існування підстав, які об'єктивно утруднювали отримання позивачем наданих ним 17.03.2016 документів та з огляду на те, що ТОВ «Гросер» у суді першої інстанції заявлялось клопотання про їх витребування у Товарної біржі «Перспектива-Коммодіті», а у відповідності до частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вважає за необхідне долучити до матеріалів справи вказані документи та надати їм оцінку під час вирішення спору.

Водночас, колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, викладеному у апеляційній скарзі, оскільки позивачем у відповідності до статті 27 Господарського процесуального кодексу України не наведено належних обґрунтувань, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Товарної біржі «Перспектива-Коммодіті» щодо однієї із сторін спору.

Представник третьої особи-4 у судове засідання, призначене на 05.04.2016, вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення третьої особи-4 про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи-4.

Представники позивача та третіх осіб -1, -2, -3 підтримали доводи, викладені у апеляційних скаргах ТОВ «Гросер» та ТОВ «Продзернопром», просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених у апеляційних скаргах, просили у їх задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги позивача та третьої особи-1 підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 25.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гросер» (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В, за реєстровим №13045 (далі, Іпотечний договір; том 1, а.с. 47-57).

Відповідно до Іпотечного договору позивач є майновим поручителем:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК ГРУПП» по кредитному договору №LV/U/04-0253 від 25 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «НВК ГРУПП» та АТ «Укрбудінвестбанк»;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОБРОДІЯ ФУДЗ» по кредитному договору №LV/U/04-0254 від 25 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «ДОБРОДІЯ ФУДЗ» та АТ «Укрбудінвестбанк»;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс» по кредитному договору №LV/U/04-0255 від 25 грудня 2013 року, укладеного між ТОВ «Авточист плюс» та АТ «Укрбудінвестбанк».

Відповідно до пункту 1.2. Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних в пункті 1.1 цього договору, іпотекодавець на умовах, передбачених цим договором, передав в іпотеку:

- нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями літ. Б, загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11;

- ДОК ДБХ літ. В, загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11 (колишня вулиця Броварська, 7);

- земельну ділянку, на якій знаходяться нежитлові приміщення, вказані у 1.2.2 іпотечного договору, площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11.

Власником вказаного майна ТОВ «Гросер» стало на підстав договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 18.12.2011 №№ в реєстрі: 3750, 3753, 3756 (том 1, а.с. 30-46).

03.06.2014 року між позивачем та відповідачем 1 укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого Морозовою С.В, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25 грудня 2013 року за реєстровим номером 13045, відповідно до якого внесено зміни до вищезазначеного іпотечного договору, а саме виключивши з договору позичальника-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОБРОДІЯ ФУДЗ» .

24.12.2014 між позивачем та відповідачем-1 укладено Договір про внесення змін №2 до іпотечного договору, посвідченого Морозовою С.В, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25 грудня 2013 року за реєстровим номером 13045, який вніс зміни до вищезазначеного іпотечного договору, а саме вказавши строк погашення заборгованості до 24.12.2015 за кредитними договорами №LV/U/04-0253 від 25 грудня 2013 року та №LV/U/04-0255 від 25 грудня 2013 року.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідно до Іпотечного договору від 31.07.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гросер» (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» (іпотекодержатель), посвідченого Морозовою С.В, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4047, позивач виступав майновим поручителем ТОВ «Продзернопром» за кредитним договором №LV/U/04-0281 від 22 липня 2014 року, укладеного між ТОВ «Продзернопром» та АТ «Укрбудінвестбанк».

Як вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із складним фінансовим становищем Товариство з обмеженою відповідальністю «Авточист плюс», як і Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК ГРУПП», належним чином зобов'язання по кредитних договорах №LV/U/04-0253 та №LV/U/04-0255 від 25.12.2013 не змогли виконати, чим порушили умови відповідних кредитних договорів.

З огляду на це, відповідач-1 звернувся до ТОВ «Продзернопром» та ТОВ «Авточист плюс» з вимогами про погашення заборгованості №363 від 02.04.2015 та №365 від 02.04.2015 (том 1, а.с. 183, 185), в яких зазначено, що у зв'язку з несвоєчасним погашенням відсотків та кредиту наявна прострочена заборгованість, у зв'язку з чим відповідно до п.2.16 кредитних договорів банк має право достроково вимагати погашення наданого позичальнику кредиту та вимагав впродовж 10 днів з моменту направлення вимог сплатити банку заборгованість. Дані вимоги отримані ТОВ «Продзернопром» - 06.04.2015 та ТОВ «Авточист плюс» - 07.04.2015, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №016 та №014 відповідно.

Також, відповідач-1 звернувся до позивача з вимогою про погашення заборгованості №540 від 28.04.2015 (том 1, а.с. 187-188), в якій із посиланням на статті 35, 38 Закону України «Про іпотеку» вимагав впродовж 30 днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити АТ «Укрбудінвестбанк» 1 115 970,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 та 879 755,25 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013. У даному повідомленні відповідач-1 також зазначив, що у випадку, якщо заборгованість за кредитним договором не буде погашена протягом 30 днів АТ «Укрбудінвестбанк» задовольнить свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його продажу третім особам за ціною, визначеною експертним шляхом. Дана вимога отримана позивачем 13.05.2015, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №032.

У відповідь листами вих.№22/05/15 та вих. №22/1/15 від 22.05.2015 року ТОВ «НВК ГРУПП» та ТОВ «Авточист плюс» повідомили про те, що у зв'язку із складним фінансовим становищем не мають можливості виконати свої зобов'язання по кредитним договорам. Та, зазначили, що не заперечують проти проведення відповідної процедури відповідно до вимог чинного законодавства та умов іпотечного договору.

Також, позивач листом вих. №22-05/15 від 22.05.2015 надав відповідь на вимогу про погашення заборгованості відповідачу 1, в якій зазначив, що не має можливості виконати свої зобов'язання за укладеними іпотечними договорами. Також зазначено, що у разі невиконання своїх зобов'язань за іпотечним договором, ТОВ «Гросер» не заперечує проти проведення відповідної процедури згідно до вимог чинного законодавства України та умов іпотечного договору.

Як зазначає позивач у позовній заяві, у вересні 2015 року ТОВ «Гросер» отримало від Банку Звіт про розподіл коштів, в якому було зазначено про те, що на виконання статті 38 Закону України «Про іпотеку» 03.09.2015 Банк задовольнив свої вимоги в позасудовому порядку, шляхом продажу предмета іпотеки за Іпотечним договором.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Так, відповідно до пункту 6.1. Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або часткового невиконання іпотекодавцем умов договору та/або умов кредитного договору.

Згідно з пунктом 6.2. Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку.

Пунктом 6.3.2. Іпотечного договору передбачено, що якщо іпотекодержатель приймає рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, то задовольнити свої вимоги він може на свій розсуд одним із наступних способів, зокрема: іпотекодержатель набуває права від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку».

Умови цього пункту Іпотечного договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як зазначає Банк, у зв'язку із наявністю застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в Іпотечному договорі, відповідач-1 прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом його продажу від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 03.09.2015 між Публічним акціонерним товариством «Український будівельно-інвестиційний банк» (іпотекодержатель за іпотечним договором, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» (покупець) укладено три договори купівлі-продажу (том 2, а.с. 21-32) (далі, спірні договори):

- договір купівлі продажу від 03.09.2015, посвідчений Морозовою С.В, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №4535, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає нежитлове приміщення, виробничо-складську будівлю з вбудованими офісними приміщеннями (літ. Б), загальною площею 1665,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11;

- договір купівлі продажу від 03.09.2015, посвідчений Морозовою С.В, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №4538, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає ДОК ДБХ (літ. В), загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11;

- договір купівлі продажу від 03.09.2015, посвідчений Морозовою С.В, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №4541, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає земельну ділянку, розміром 0,8013 га, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11, кадастровий номер ділянки :06:006:0016.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вказані договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними з огляду, зокрема, на недотримання Банком вимог законодавства про іпотеку, а саме частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договори купівлі-продажу предмету іпотеки.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачі наголошують на тому, що Банк у передбаченому частиною 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» порядку повідомляв позивача про свій намір здійснити продаж іпотечного майна, що підтверджується листом Банку №540 від 28.04.2015, який був направлений на адресу позивача (том 1, а.с. 187).

Колегія суддів вважає позовні вимоги ТОВ «Гросер» про визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу такими, що підлягають задоволенню, а посилання відповідачів на лист №540 від 28.04.2015 як на підтвердження факту повідомлення позивача про продаж іпотечного майна у встановленому частиною 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» порядку безпідставними, з огляду на наступне.

Як уже зазначалося, відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та ПОПЕРЕДЖЕННЯ про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Водночас, згідно частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що Закон України «Про іпотеку» чітко розрізняє два види повідомлень, а саме, «повідомлення про порушення основного зобов'язання», передбачене статтею 35 вказаного Закону, та «повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу», про яке йдеться у частині 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Відмінність цих двох повідомлень, вбачається, зокрема, з різного кола осіб, яким вони мають бути надіслані (в першому випадку це боржник та іпотекодавець, якщо він відмінний від боржника, а в другому - це іпотекодавець та особи, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки).

Отже, виходячи зі змісту приписів частини 1 статті 35 та частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у спосіб продажу предмету іпотеки третій особі необхідним є надсилання двох повідомлень (про порушення основного зобов'язання та про намір укласти договір).

Це прямо вбачається із приписів частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», де зазначено, що лише якщо протягом встановленого строку (30 днів) вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Тобто, лише після невиконання вимоги, викладеної у повідомленні про порушення основного зобов'язання і надісланої в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» у не менш ніж тридцятиденний строк, ПАТ «Український будівельно-інвестиційний банк» мав право приступити до звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання, яке відносно такого способу, як продаж предмету іпотеки третій особі, що також передбачає обов'язкове надсилання повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу (частина 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку»).

Як вбачається зі змісту листа №540 від 28.04.2015, на який посилається відповідач-1, у ньому Банк вимагав позивача впродовж 30 днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити АТ «Укрбудінвестбанк» 1 115 970,46 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0253 та 879 755,25 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LV/U/04-0255 від 25.12.2013. У даному повідомленні відповідач-1 також зазначив, що у випадку, якщо заборгованість за кредитним договором не буде погашена протягом 30 днів АТ «Укрбудінвестбанк» задовольнить свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його продажу третім особам за ціною, визначеною експертним шляхом.

Тобто, за своїм змістом лист №540 від 28.04.2015 є саме повідомленням про порушення основного зобов'язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, що відповідає вимогам статті 35 Закону України «Про іпотеку». Саме лише посилання у тексті листа на статтю 38 Закону України «Про іпотеку» не свідчить про дотримання встановлених в ній вимог.

Посилання відповідача-1 на лист-відповідь позивача на вимогу про погашення заборгованості вих. №22-05/15 від 22.05.2015 (том 1, а.с. 192), якою на його думку підтверджується обізнаність ТОВ «Гросер» про продаж майна у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є недоцільним, оскільки у вказаній відповіді позивач лише зазначає, що у разі невиконання своїх зобов'язань за іпотечним договором, ТОВ «Гросер» не заперечує проти проведення відповідної процедури ЗГІДНО ДО ВИМОГ ЧИННОГО ЗАКОНОДАВСТВА УКРАЇНИ ТА УМОВ ІПОТЕЧНОГО ДОГОВОРУ.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Банк у порушення вимог частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» не повідомив іпотекодавця про свій намір укласти договір купівлі-продажу.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про іпотеку» протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Відповідно частини 9 статті 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Згідно статті 42 Закону України «Про іпотеку» боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

З огляду на зазначені приписи закону, ненадсилання відповідачем-1 позивачу повідомлення про намір укласти договір в порядку, встановленому приписами частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку», як наслідок, позбавило позивача, який мав зареєстроване право власності на предмет іпотеки, можливості скористатись переважним правом на його купівлю, яке передбачене частиною 2 статті 38 Закону України «Про іпотеку» або реалізувати право на виконання основного зобов'язання, передбачене частиною 9 статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у матеріалах справи містяться листи ТОВ «Продзернопром» вих.№131/05 від 20.05.2015 (том 1, а.с. 154-155) та громадянина ОСОБА_12 від 21.05.2015 (том 1, а.с. 156), направлені на адресу Банку, з пропозиціями купити передане ТОВ «Гросер» в іпотеку Банку майно, а саме, спірні нежитлові приміщення. Жодних відповідей Банку на вказані листи матеріали справи не містять.

За змістом частини 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Як вбачається із матеріалів справи, оціночна вартість предмету іпотеки була визначена суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Кволітас» на рівні 4 801 640,00 грн. на підставі Звітів про незалежну оцінку нежитлових приміщень та земельної ділянки від 15.07.2015 (том 2, а.с. 33-167). Підстава проведення оцінок - Договір на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015, укладений між Товарною біржою «Перспектива-Комодіті» та ТОВ «Кволітас».

24.09.2015 сторони вказаного Договору на проведення оцінки майна №19КП/15 від 10.07.2015 склали акт прийому-передачі робіт, відповідно до якого замовник прийняв, а виконавець передав роботи з оцінки майна згідно договору №19КП/15 від 10.07.2015 (том 4, а.с. 6). Оплата вказаних робіт відбулась 24.09.2015 (том 4, а.с. 7).

30.07.2015 між Товарною біржою «Перспектива-Комодіті» та Банком було укладено договір №30/07-2015/22А про проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу майна, яке перебуває у заставі банку (том 4, а.с. 8-16), відповідно до якого біржа зобов'язалася надати послуги з організації і проведення аукціонів. В розділі І зазначеного договору вказано, що умови і особливості проведення аукціонів визначаються у Регламенті, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.1. вказаного Регламенту визначено, що стартова ціна майна визначається за результатами незалежної експертної оцінки.

11.08.2015 між Товарною біржою «Перспектива-Комодіті» та Банком було укладено Додаткову угоду №1 до договору №30/07-2015/22А від 30.07.2015 (том 4, а.с. 17-19). Відповідно до вказаної додаткової угоди її предметом є надання біржою послуг з організації та проведення аукціону з продажу майна (предмета застави) за початковою ціною 4 801 640,00 грн., що відповідає ціні, зазначеній в Звітах про оцінку від 15.07.2015.

27.08.2015 було проведено аукціон із продажу предмету іпотеки, за результатами якого були укладені спірні договори купівлі-продажу, про що свідчить протокол №3181 про проведення аукціону у вигляді електронних торгів з продажу майна, яке перебуває у заставі Банку.

Таким чином, 11.08.2015 Товарна біржа «Перспектива-Комодіті» та Банк у додатковій угоді визначили початкову ціну предмета іпотеки на підставі оцінки ТОВ «Кволітас», яку біржа отримала лише 24.09.2015 за актом приймання-передачі, та на підставі вказаної оцінки провела 27.08.2015 аукціон, що є хронологічно неможливим і свідчить про порушення, допущені під час проведення оцінки та про незаконність укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу, виходячи із початкової ціни продажу, визначеної на підставі вказаної оцінки.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про задоволення позовних вимог ТОВ «Гросер» про визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу з огляду на недотримання Банком вимог законодавства про іпотеку, а саме частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» та з огляду на наявні порушення, допущені при укладенні вказаних договорів купівлі-продажу.

Також, позивачем заявлені вимоги про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесених на підставі спірних договорів купівлі-продажу, а саме:

- скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144050 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4535 від 03.09.2015;

- скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144115 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4541 від 03.09.2015;

- скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144206 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4538 від 03.09.2015.

З приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав (частина 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Так, право власності на нерухоме майно та земельну ділянку (предмет іпотеки) було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

У відповідності до приписів частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Колегія суддів зазначає, що у даному спору вимоги про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) є похідними від основних позовних вимог стосовно визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а тому підлягають розгляду в господарському суді, оскільки спрямовані на реальне поновлення порушеного права позивача.

Зазначеним спростовуються твердження відповідача-1 про необхідність припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в частині вимог позивача про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень).

Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ «Гросер» про визнання недійсними спірних договорів підлягають задоволенню, вимоги позивача про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), як похідні, також мають бути задоволені.

Що стосується посилань відповідачів на необхідність направлення справи за підсудністю до Господарського суду Київської області у зв'язку з недотриманням вимог статей 16, 17 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість даних тверджень у зв'язку тим, що справи у спорах про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки не відносяться до виключної підсудності.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл господарських витрат здійснено у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015 у справі №910/26420/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі продажу об'єкта нерухомості нежитлового приміщення, виробничо-складської будівлі з вбудованими офісними приміщеннями загальною площею 16 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська, будинок №11, укладений між ПАТ «Укрбудінвестбанк» () та ТОВ «Джи Ес Груп» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 03.09.2015, за реєстровим номером №4535.

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі продажу ДОК ДБХ загальною площею 220,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11, укладений між ПАТ «Укрбудінвестбанк» () та ТОВ «Джи Ес Груп» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 03.09.2015, за реєстровим номером №4538

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,8013 га (кадастровий номер ділянки :06:006:0016), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вулиця Броварська будинок № 11, укладений між ПАТ «Укрбудінвестбанк» () та ТОВ «Джи Ес Груп» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 03.09.2015, за реєстровим номером №4541.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144050 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4535 від 03.09.2015.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144115 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4541 від 03.09.2015

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24144206 від 03.09.2015), який внесений на підставі договору купівлі-продажу №4538 від 03.09.2015.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 30-В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд.8; ) 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.00 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» (12201, Житомирська обл., Радомишльський район, м. Радомишль, вул. Присутственна, буд. 9А, кв.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд.8; ) 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.00 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 30-В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд.8; ) 4 019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 30-В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» (61001, м. Харків, вул. Кірова, буд.20; ) 4 019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» (12201, Житомирська обл., Радомишльський район, м. Радомишль, вул. Присутственна, буд. 9А, кв.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гросер» (02660, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд.8; ) 4 019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ес Груп» (12201, Житомирська обл., Радомишльський район, м. Радомишль, вул. Присутственна, буд. 9А, кв.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продзернопром» (61001, м. Харків, вул. Кірова, буд.20; ) 4 019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/26420/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко