ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 5024/1291/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Кочерова Н.О.,

Самусенко С.С.

розглянувши касаційну

скаргу Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2016 року

та на ухвалу господарського суду Херсонської області від 14 січня 2016 року

у справі №5024/1291/2012

господарського суду Херсонської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго"

про стягнення 4 789 031, 94 грн.

за участю представників

позивача - не з'явився

відповідача - Семко С.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року у справі №5024/1291/2012 позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 213 255,93 грн. втрат від інфляційних процесів, пеню у розмірі 1 500 000,00 грн., 3% річних у розмірі 331 157,08 грн., 7% штрафу у розмірі 2 562 744,60 грн. та 64 380,00 грн. витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2012 року апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року у справі № 5024/1291/2012 повернуто скаржнику без розгляду, разом з доданими до неї додатковими документами.

16 листопада 2012 року господарським судом Херсонської області видано відповідний наказ про примусове виконання рішення у справі №5024/1291/2012.

Постановою Вищого господарського суду України від 26 лютого 2013 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2012 року скасовано, справу № 5024/1291/2012 передано до Одеського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09 квітня 2013 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишено без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року у справі №5024/1291/2012 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02 липня 2013 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09 квітня 2013 року зі справи №5024/1291/2012 залишено без змін.

07 грудня 2015 року МКП "Херсонтеплоенерго" подало до господарського суду Херсонської області заяву про визнання наказу господарського суду Херсонської області від 16 листопада 2012 року щодо стягнення 1500000 грн. 00 коп. пені, 206553 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 331157 грн. 08 коп. 3% річних з простроченої суми та 2562744 грн. 60 коп. штрафу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилався на те, що згідно з Законом України від 14 травня 2015 року № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", який набрав чинності 06 червня 2015 року, за умови погашення заборгованості за природній газ, спожитий до 01 січня 2014 року, у МКП "Херсонтеплоенерго" виникає право, а у ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обов'язок списати нараховані пеню, штрафні та фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі судових рішень і є не сплаченими.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 14 січня 2016 року (суддя Гридасов Ю.В.) заяву МКП "Херсонтеплоенерго" задоволено частково, визнано наказ господарського суду Херсонської області № 5024/1291/2012 від 16 листопада 2012 року про стягнення з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 213 255 грн. 93 коп. втрат від інфляційних процесів, пені у розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 331 157 грн. 08 коп., 7% штрафу у розмірі 2 562 744 грн. 60 коп. та 64 380 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, таким, що не підлягає виконанню частково - щодо стягнення 7% штрафу у розмірі 2 562 744 грн. 60 коп. та пені у розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., 6 702 грн. 93 коп. втрат від інфляційних процесів, 64 380 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні іншої частини заяви МКП "Херсонтеплоенерго" (щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3% річних у розмірі 331 157 грн. 08 коп. та 206 553 грн. 00 коп. втрат від інфляційних процесів) відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2016 року (судді Величко Т.А., Бєляновський В.В., Поліщук Л.В.) ухвалу господарського суду Херсонської області від 14 січня 2016 року у справі №5024/1291/2012 скасовано, відмовлено в задоволенні заяви Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" про визнання наказу господарського суду Херсонської області від 16 листопада 2012 року у справі №5024/1291/2012 щодо стягнення 1500000 грн. пені, 206 553 грн. інфляційних витрат, 331157 грн. 08 коп. 3% річних та 2562744 грн. 60 коп. штрафу - таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалою та постановою Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2016 року ухвалу господарського суду Херсонської області від 14 січня 2016 року у справі №5024/1291/2012 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року у справі №5024/1291/2012 позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 213255,93 грн. втрат від інфляційних процесів, пеню у розмірі 1 500 000,00 грн., 3% річних у розмірі 331 157,08 грн., 7% штрафу у розмірі 2 562 744,60 грн. та 64 380,00 грн. витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено.

На виконання рішення виданий відповідний наказ №5024/1291/2012 від 16 листопада 2012 року.

Даний наказ відповідач просив визнати таким, що не підлягає виконанню і суд першої інстанції ухвалою від 14 січня 2016 року частково задовольнив заяву боржника, визнавши наказ господарського суду Херсонської області №5024/1291/2012 від 16 листопада 2012 року про стягнення з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 213 255 грн. 93 коп. втрат від інфляційних процесів, пені у розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 331 157 грн. 08 коп., 7% штрафу у розмірі 2 562 744 грн. 60 коп. та 64 380 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, таким, що не підлягає виконанню частково - щодо стягнення 7% штрафу у розмірі 2 562 744 грн. 60 коп. та пені у розмірі 1 500 000 грн. 00 коп., 6 702 грн. 93 коп. втрат від інфляційних процесів, 64 380 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини заяви МКП "Херсонтеплоенерго" (щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3% річних у розмірі 331 157 грн. 08 коп. та 206 553 грн. 00 коп. втрат від інфляційних процесів) відмовлено.

Задовольняючи частково заяву відповідача, суд виходив з того, що відповідно до положень, встановлених Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" (який діяв на час існування спірних правовідносин), зобов'язання МКП "Херсонтеплоенерго" перед НАК "Нафтогаз України" з оплати пені та штрафу, що підлягали стягненню на підставі рішення господарського суду Херсонської області у справі № 5024/1291/2012 від 18 жовтня 2012 року - припинилися.

Суд апеляційної інстанції не погоджуючись з цим висновком суду першої інстанції зазначив, що пунктом 3 частини 3 розділу 1 Закону України від 14 травня 2015 року № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (який набрав чинності 06 червня 2015 року, а змінений 01 жовтня 2015 року) статтю 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (який втратив чинність повністю з 01 жовтня 2015 року) доповнено частиною тринадцятою такого змісту:

"Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 01 січня 2014 року до 31 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 01 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини. У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін".

Виходячи із системного аналізу пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" предметом його регулювання є заборгованість (а відтак, і штрафні санкції нараховані на неї), що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом - 06 червня 2015 року, за природний газ, спожитий в період з 01 січня 14 року до 31 грудня 2014 року; та заборгованість за природний газ, спожитий до 01 січня 2014 року, яка була сплачена у період з 06 червня 2015 року до 06 вересня 2015 року.

При цьому, вищезазначеним Законом не передбачено можливості списання 3% річних та інфляційних взагалі, оскільки ці нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу.

Про компенсаційний характер нарахувань, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України неодноразово зазначав Верховний суд України. Зокрема, у постанові від 15 листопада 2010 року у справі № 4/720, зазначено: "Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника."

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на день набрання чинності Законом України від 14 травня 2015 року № 423-УШ "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", МКП "Херсонтеплоенерго" не мало непогашеної заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за природний газ, спожитий до 01 січня 2014 року.

Наказ, який відповідач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, стосується стягнення пені в сумі 1500 000 грн., інфляційних втрат в сумі 213255,93 грн., 3% річних в сумі 331157,08 грн., 7% штрафу в сумі 2562744,60 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 64380 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що зазначені суми нараховані відповідачеві за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором №14/2578/11 від 30 вересня 2011 року щодо оплати отриманого у жовтні 2011 року - лютому 2012 року природного газу (тобто за природний газ спожитий до 01 січня 2014 року) і прострочення оплати тривало менше одного місяця за кожний період часу. Отже, заборгованість за природний газ, спожитий до 01 січня 2014 року згідно з договором № 14/2578/11 від 30 вересня 2011 року, була відповідачем погашена.

З огляду на викладене колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що правила списання штрафних санкцій, передбачені Законом України від 14 травня 2015 року № 423-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", не поширюються на суми, які є предметом стягнення за спірним наказом, що є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Частина 4 ст. 117 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2016 року зі справи №5024/1291/2012 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді Н.О. Кочерова

С. С. Самусенко