РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа №918/1194/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність від 02.11.2015р.)

керівника ФГ "Засуха" - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 господарства "Засуха" на рішення господарського суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року у справі №918/1194/15 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування"

до ОСОБА_4 господарства "Засуха"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3

про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 29 232,16 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ "ХДІ страхування" до ФГ "Засуха" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та стягнуто з відповідача на користь позивача кошти в сумі 29232,16 грн. - основного боргу та 1218 грн. - судового збору.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки правові підстави для стягнення грошових коштів з ФГ "Засуха" в порядку регресу у зв'язку з неповідомленням страховика про ДТП відсутні тому, що ДТП за участю застрахованого транспортного засобу відбулася коли автомобілем володів та користувався орендар - ФОП ОСОБА_3, який і був зобов'язаний повідомити страхову компанію про наявність страхового випадку, а господарство не вчинило будь-яких неправомірних дій щодо позивача і не завдало шкоди. Крім того, ФГ "Засуха" не було відомо про ДТП 29 грудня 2010 року і не може нести відповідальність за чужі дії. А також, вважає що позов пред'явлено по закінченню терміну позовної давності.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ФГ "Засуха" є страхувальником, а ОСОБА_3 був водієм транспортного засобу, який спричинив ДТП та був працівником ФГ "Засуха". Ні страхувальник, ні водій транспортного засобу не повідомили страховика про настання страхової пригоди. Після сплати страхового відшкодування до ПАТ "ХДІ страхування" перейшло право вимоги щодо виплати страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 29 232,16 грн. Вважає, що перебіг позовної давності розпочався з 24 жовтня 2012 року, коли позивач здійснив платіж на користь Відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві у розмірі 29 232,16 грн.

Третя особа - ОСОБА_3 у своїх поясненнях щодо апеляційної скарги повідомив, що 29 грудня 2010 року в м. Дніпропетровську відбулася ДТП за участю орендованого ним автомобіля з напівпричепом, про яку він повідомив в телефонному режимі страхову компанію - ПАТ "ХДІ страхування", оскільки такий порядок повідомлення передбачено умовами страхування. ФГ "Засуха" про ДТП він не повідомив, так як автомобіль з напівпричепом перебував у нього в оренді з 01 квітня 2008 року, а до ДТП ФГ "Засуха" не має ніякого відношення. В трудових відносинах з ФГ "Засуха" він ніколи не перебував, а позов страхової компанії вважає безпідставним.

29 січня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 10 лютого 2016 року.

10 лютого 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду було залучено ОСОБА_3 до участі до справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відкладено розгляд спору на 16 березня 2016 року.

16 березня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду було визнано обовязковою явку в судове засідання третьої особи - ОСОБА_3 та відкладено розгляд справи на 29 березня 2016 року.

29 березня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду, у звязку з неявкою третьої особи в судове засідання, було задоволено клопотання відповідача та продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів до 13 квітня 2016 року, а оскільки ОСОБА_3 не отримав ухвали суду від 16 березня 2016 року та не був проінформований про обов'язковість явки в судове засідання, було відкладено розгляд справи на 13 квітня 2016 року і повторно визнано обовязковою явку в судове засідання третьої особи - ОСОБА_3

13 квітня 2016 року, у судовому засіданні представники відповідача та третя особа підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї та поясненнях.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги і позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд спору за відсутності його представника, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги відзиву на неї і доданих пояснень, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

01 квітня 2008 року, між ФОП ОСОБА_3, як орендарем, та ФГ "Засуха", як орендодавцем, було укладено Договори оренди автомобіля та напівпричепа, за умовами яких відповідач надав вищезазначеній фізичній особі-підприємцю в тимчасове платне володіння на пять років автомобіль НОМЕР_1 та напівпричіп державний реєстраційний номер НОМЕР_2, а останній, у свою чергу, зобовязався сплачувати орендну плату за користування цим майном. (т.1 а.с.74-77)

01 квітня 2008 року, актами прийому-передачі ФГ "Засуха" передало ФОП ОСОБА_3 зазначений автомобіль та напівпричіп. (т.1 а.с.161-162)

22 листопада 2010 року, між ПАТ "ХДІ страхування", як страховиком, та ФГ "Засуха", як страхувальником, було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/6446811 (надалі Поліс №ВЕ/6446811), відповідно до умов якого товариством було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - напівпричепу "GROENEWEGEN" реєстраційний номер НОМЕР_3. (т.1 а.с.8-8)

Відповідно до п.7 Полісу №ВЕ/6446811 було сплачено розмір страхової премії у сумі 126,86 грн.

29 грудня 2010 року, в місті Дніпропетровську, по вулиці Передовій, 98 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу "Skoda Octavia" державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та транспортного засобу "Івеко" державний реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який під час руху не стежив за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого відірвалося колесо напівпричепа та пошкодило автомобіль "Skoda Octavia", який рухався в зустрічному напрямку.

30 грудня 2010 року, ФГ "Засуха" звернулось до ПАТ "ХДІ страхування" з заявою про видання дубліката Полісу №ВЕ/6446811, у зв'язку з втратою оригіналу, яка була задоволена. (т.1 а.с.9-10)

04 лютого 2011 року, постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області, у справі №3-153/11, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 350,00 грн. водія ФГ "Захуха" ОСОБА_3, водія автомобіля "Івеко" з напівпричепом. (т.1 а.с.89, 245)

15 серпня 2012 року, рішенням господарського суду м. Києва, у справі №5011-35/7590-2012, було задоволено позов ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (страховика автомобіля НОМЕР_6 за Договором добровільного страхування наземного транспорту у формі полісу від 01 жовтня 2010 року №25050559.10) до ПАТ "ХДІ страхування" про стягнення 29232,16 грн. та стягнуто з відповідача на користь позивача в порядку регресу 29232,16 грн. - страхового відшкодування, сплаченого позивачем страхувальнику автомобіля "Skoda Octavia". (т.1 а.с.11-14, 97-100)

14 вересня 2012 року, відділом ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №34259208 по виконанню рішення суду від 15 серпня 2012 року, постанови про відкриття виконавчого провадження ПАТ "ХДІ страхування", згідно з платіжним дорученням №6923 від 24 жовтня 2012 року сплатило ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві 29232,16 грн. (т.1 а.с.17, 103)

02 жовтня 2015 року, позивач направив відповідачу претензію №909 щодо сплати страхового відшкодування чи у інший можливий спосіб вирішити питання по заборгованості, однак претензія залишена без відповіді і задоволення. (т.1 а.с.104)

19 жовтня 2015 року, ПАТ "ХДІ страхування" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до ФГ "Засуха" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу 29 232,16 грн. - основного збору та 1218 грн. - судового збору, з тих підстав, що ні відповідач, як страхувальник, ні ОСОБА_3, як водій, у встановлені Законом порядку та строки не повідомили позивача про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. (т.1 а.с.2-4)

06 листопада 2015 року, у своєму відзиві відповідач не погоджуючись з заявленими вимогами просив відмовити в їх задоволенні за безпідставністю та за спливом строків позовної давності, оскільки 15 серпня 2012 року рішенням господарського суду м. Києва, у справі №5011-35/7590-2012, з нього було стягнуто кошти у розмірі 29232,16 грн. - страхового відшкодування за зазначений страховий випадок, і він набув право на регрес не відшкодування, а звернення з позовом до ФГ "Засуха" відбулось лише 19 жовтня 2015 року, після сплину трирічного строку, тобто поза межами позовної давності.

16 грудня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ "ХДІ страхування" до ФГ "Засуха" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та стягнуто з відповідача на користь позивача кошти в сумі 29232,16 грн. - основного боргу та 1218 грн. - судового збору. (т.1 а.с.167-170)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України „Про страхування, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2010 року, між ПАТ "ХДІ страхування", як страховиком, та ФГ "Засуха", як страхувальником, було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ/6446811 (надалі Поліс №ВЕ/6446811), за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - напівпричепу "GROENEWEGEN" державний реєстраційний номер НОМЕР_2. При цьому, страховий платіж в сумі 126,86 грн. сплачений страхувальником готівкою в цей же день. (т.1 а.с.8-8)

Приписами ч.1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до Рекомендації Президії Вищого господарського суду України №04-5/239 від 29 грудня 2007 року "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

З матеріалів справи встановлено, що 29 грудня 2010 року, з вини ОСОБА_3, водія транспортного засобу "Івеко" державний реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2, було скоєно ДТП, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль "Skoda Octavia", який рухався в зустрічному напрямку, що підтверджується постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2011 року, у справі №3-153/11, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 (т.1 а.с.89)

Відповідно до п/п.33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальність наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент здійснення ДТП) (надалі - Закон) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні третя особа у справі ОСОБА_3 повідомив, що він, як учасник ДТП, у телефонному режимі повідомив страхову компанію - ПАТ "ХДІ страхування" про даний страховий випадок, оскільки такий порядок повідомлення передбачено умовами страхування і письмового повідомлення страховика на той час не передбачалось.

Позивач, як страховик майнових інтересів ФГ "Засуха" пов'язаних з експлуатацією напівпричепу "GROENEWEGEN" державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не заперечуючи проти такого телефонного повідомлення щодо страхового випадку за Полісом №ВЕ/6446811, зазначає, що відповідно до п/п.33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону, ОСОБА_3 або ФГ "Засуха", не пізніше трьох робочих днів, повинні були письмово повідомити його про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.

Дані доводи позивача колегією суддів оцінюються критично і відхиляються як безпідставні, оскільки ДТП з вини ОСОБА_3, водія транспортного засобу "Івеко" державний реєстраційний номер НОМЕР_5 та напівпричепу державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок чого було пошкоджено автомобіль "Skoda Octavia", було скоєно 29 грудня 2010 року і письмового повідомлення учасниками дорожньо-транспортної пригоди про страховий випадок не вимагалось.

Зазначена норма Закону, на яку посилається позивач, була внесена ч.7 ст.1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", який був прийнятий 17 лютого 2011 року і вступив в дію з 18 вересня 2011 року, тобто значно пізніше ніж сталося ДТП.

24 жовтня 2012 року, позивач платіжним дорученням №6923, на підставі рішення господарського суду м. Києва від 15 серпня 2012 року за позовом ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до ПАТ "ХДІ страхування" про стягнення 29232,16 грн. та постанови у виконавчому провадженні №34259208 по виконанню даного рішення суду, здійснив оплату вказаних коштів у сумі 29232,16 грн. відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві матеріальної шкоди в порядку регресу ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" по сплаті страхового відшкодування за пошкодження автомобіля НОМЕР_6. (т.1 а.с.17, 103)

Частина 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Проте, п/п.38.1.1 Закону (у редакції, чинній на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди), який є спеціальним до даних правовідносин, встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, лише тоді, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п/п.33.1.2 п.33.1 ст. 33 цього Закону, тобто невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, не вимагаючи письмового про це підтвердження.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що до позивача, після сплати ним ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" страхового відшкодування, в порядку регресу, перейшло, на підставі п/п."ґ" 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону право зворотної вимоги до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, оскільки письмового повідомлення про ДТП, діючим на час пригоди законодавством, не передбачалось, а також ст. 33 Закону не встановлено обовязку страхувальника повідомляти страховика про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено з матеріалів справи, на час ДТП, ОСОБА_5, з вини якого сталася дана дорожня-транспортна пригода, володів і користувався транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 та напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на підставі Договору оренди автомобіля та напівпричепа від 01 квітня 2008 року, і не перебував у трудових відносинах з відповідачем, ФГ "Засуха" на час виникнення страхового випадку не володіло зазначеними вище транспортними засобами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач не є особою, з вини якої сталася дорожня-транспортна пригода, за участі транспортного засобу "Skoda Octavia" державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та транспортного засобу "Івеко" державний реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричепом державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті якої відірвалося колесо напівпричепа та пошкодило автомобіль "Skoda Octavia", який рухався в зустрічному напрямку, то ФГ "Засуха" не може бути особою, яка в даному випадку повинна відшкодовувати завдану позивачу шкоду, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Відтак, апеляційну скаргу ФГ "Засуха" слід задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Інші заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст. 49, 105 ГПК України, у звязку з задоволенням апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 господарства "Засуха" - задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 16.12.15 р. у справі №918/1194/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з позивача - Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" (м. Київ, вул. Червоноармійська, 102, ) на користь ОСОБА_4 господарства "Засуха" (35708, Рівненська обл., Здолбунівський район, с. Ільпінь, ) 1339,80 (одну тис. триста тридцять девять грн. 80 коп.) грн. - судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/1194/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Саврій В.А.