ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.16р. Справа № 904/1931/16
За позовом Арбітражного керуючого - ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 ОСОБА_2 м. Черкаси

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Межрегіональне управління розвитку бізнесу", м. Дніпропетровськ

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: Іванова О.М., довіреність № 239 від 06.02.2014 року, представник

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Арбітражний керуючий - ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 ОСОБА_2 звернувся до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" (відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс" (відповідач-2) в якому просить визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 13 січня 2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" та товариством з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс", предметом якого був перехід права власності на нерухоме майно за адресою: вул. Вокзальна, 5 в м. Дніпропетровську товариству з обмеженою відповідальністю "Абсолют Фінанс"; судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду від 25.03.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №904/1931/16.

05.04.2016 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" надійшла заява про відвід судді Крижного О.М.

Заява про відвід судді мотивована тим, що суддею Крижним О.М. під час автоматизованого розподілу справи не заявлено самовідвід, а прийнято ухвалу про порушення провадження у справі. У той же час у ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" є всі підстави вважати, що на рішення судді Крижного О.М. по даній справі №904/1931/16 буде впливати його позиція, висловлена ним при розгляді справи №904/6094/13.

Розглянувши заяву про відвід судді, заслухавши пояснення представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Згідно ч. 4 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що заява про відвід судді є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Посилання позивача на те, що суддею Крижним О.М. при автоматизованому розподілі справи не заявлено самовідвід, а прийнято ухвалу про порушення провадження у справі є безпідставним, оскільки при надходженні позову суд має дослідити позовну заяву лише за формальними підставами і за результатами такого дослідження або порушити провадження у справі, або повернути заяву без розгляду чи відмовити у прийнятті (ст.ст. 62-64 Господарського процесуального кодексу України). Подати заяву про самовідвід при надходженні позовної заяви у суду відсутня можливість, оскільки відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Розгляд же питання в нарадчій кімнаті можливе виключно під час судового засідання. Отже, подання заяви про самовідвід до судового засідання є неможливим.

Таким чином, заява відповідача-1 про відвід судді задоволенню не підлягає.

Однак суддя Крижний О.М. вважає за необхідне заявити самовідвід з наступних підстав.

Згідно усних пояснень відповідача-1, що також вбачається і із заяви про відвід судді, його позиція по даній справи ґрунтується, у тому числі, на встановлених постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України по справі №904/6094/13 фактах того, що статутний капітал у 100% розмірі сформований за рахунок внесків саме ОСОБА_5, а ОСОБА_6 не виконав свого обов'язку з формування статутного капіталу Товариства. На підставі викладеного, судові інстанції прийшли до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання за позивачем (ОСОБА_5.) права власності на частки у статутному капіталі товариства в загальному розмірі 46,7%, які згідно з Установчим договором закріплені за відповідачами (ОСОБА_6 та ОСОБА_7). При цьому, в задоволенні позовних вимог було відмовлено на підставі пропуску позивачем позовної давності.

Посилаючись на встановлені судовими рішеннями факти, відповідач-1 вбачає підстави для застосування ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд звертає увагу, що під час огляду справи №904/6094/13 судом, зокрема, досліджувався висновок судової економічної експертизи №9562 від 16.10.2014 року.

Згідно вказаного висновку судовим експертом зазначено:

1) Підтвердити документально формування статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" в якому розмірі та від яких засновників наданими на дослідження документами не надається за можливе з причин зазначених у дослідницькій частині.

2) В межах компетенції судового експерта економіста в обсязі представлених документів встановити грошові кошти у розмірі 35 562,56 грн., внесені 01.03.2002 року на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" як внесок до статутного капіталу внесені від імені ОСОБА_5 як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" чи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" не надається за можливе з причин зазначених у дослідницькій частині.

3) Формування статутного капіталу ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" учасником ОСОБА_5 в розмірі 30% підтверджується свідоцтвом про право власності на частку в статутному фонді від 01.02.2002 року та випискою по рахунку ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" від 22.01.2002 року. Формування статутного капіталу іншими учасниками (ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7.) наданими на дослідження первинними платіжними документами не підтверджується.

4) Розмір статутного капіталу згідно наданих на дослідження документів в цілому по товариству не зменшувався та становить 100000 грн.. Розмір частки у статутному капіталі ТОВ "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" окремих учасників змінювався. Так у період з 22.11.2002 по 12.12.2013 року частки учасників становили: ОСОБА_5 30000 грн. або 30%; ОСОБА_1 23300 грн. або 23,3%; ОСОБА_6 23300 грн. або 23,3%; ОСОБА_7 23400 грн. або 23,4%. У період з 12.12.2013 року по 26.09.2014 року частки учасників становлять: ОСОБА_5 76.7 % або 76700 грн.; ОСОБА_6 23300 грн. або 23,3 %.

Тобто, на думку судді, судовим експертом не встановлено факту внесення ОСОБА_5 внеску до статутного капіталу замість ОСОБА_6

Так, дійсно, відсутні докази формування статутного капіталу і самим ОСОБА_6 Однак частка, що належить ОСОБА_6, внесена до статутного капіталу. При цьому, відсутні жодні докази, що ця частка внесена саме ОСОБА_5

Суд звертав увагу що, по-перше, 30 000 грн. внесено до статутного капіталу представником ОСОБА_5 і на даний час представником відповідача-1 по даній справі - ОСОБА_4

По-друге, платіж на 35562,56 грн., сплачений ОСОБА_5, з призначенням платежу: "От ТОВ МЕЖРЕГ.УПР.РАЗВ.БИЗНЕСУ ОСОБА_5, СКО32:ВЗНОС в УФ".

Зазвичай такий запис вказує на те, що кошти належать саме товариству, а особа лише фізично передає їх в банк (тобто кошти спочатку були внесені в касу товариства, а потім передані довіреною особою безпосередньо до банку).

І судом ставилося таке питання експерту. На що експерт відповів, що внесення даних коштів ОСОБА_5 від імені ОСОБА_5 як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" чи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональне управління розвитку бізнесу" із наданих документів встановити не можливо.

У той же час, у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року по справі №904/6094/13, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2015 року, зазначено, що статутний капітал у 100% розмірі сформований за рахунок внесків саме ОСОБА_5.

Вказаний висновок Дніпропетровського апеляційного господарського суду, підтриманий Вищим господарським судом України, на думку судді, суперечить висновку судового експерта.

Однак, при вирішенні справи №904/1931/16 на підставі приписів ч.3. ст.35 Господарського процесуального кодексу України необхідно досліджувати питання щодо визнання доведеними обставин, зазначених у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року та Вищого господарського суду України від 16.11.2015 по справі №904/6094/13.

Суддя звертає увагу, що у учасників судового процесу та інших осіб може скластися враження, що на рішення суду по даній справі № 904/1931/16 (у тому числі і щодо прийняття чи не прийняття у якості встановлених, обставин, зазначених у судових рішеннях апеляційної та касаційної інстанцій по справі №904/6094/13) вплинула позиція судді, висловлена ним при розгляді справи №904/6094/13 (рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року по справі №904/6094/13, прийняте у складі судді Крижного О.М., було скасоване постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2015).

При цьому у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2015 року було зазначено, що законодавство не передбачає можливості набуття учасником товариства права власності на частку іншого учасника товариства у випадку внесення ним частки замість такого учасника товариства.

Також, при новому розгляді справи № 904/6094/13 судом першої інстанції не прийнято у якості обов'язкового висновок Вищого господарського суду України (постанова від 05.02.2014 у справі № 904/6094/13) про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на спірні частки у статутному капіталі товариства, оскільки при новому розгляді справи на підставі нових доказів (у тому числі висновку судового експерта) судом встановлено інші обставини.

У Рішенні у справі «П'єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 р., заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь який сумнів з цього приводу.

Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі "МакГоннелл проти Сполученого Королівства" (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others)), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб'єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об'єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, за відсутності суб'єктивного критерію, суд звертає увагу, що в учасників судового процесу та інших осіб може скластися враження, що на рішення суду по даній справі № 904/1931/16 вплинула позиція судді, висловлена ним при розгляді справи №904/6094/13.

За таких обставин заява судді Крижного О.М. про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Межрегіональне управління розвитку бізнесу" про відвід судді - відмовити.

Задовольнити заяву судді Крижного О.М. про самовідвід.

Суддя О.М. Крижний