ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 квітня 2016 р. Справа № 903/188/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Нововолинської філії ПАТ "Волиньобленерго"

до Підприємства "Нововолинськводоканал" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради

про стягнення 87 376,57грн. пені

Суддя: Філатова С.Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №19/26-124 від 01.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №2 від 04.01.2016р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу розяснено процесуальні права та обовязки згідно зі ст. 22 ГПК України.

У судових засідання 12.04.2016р., 18.04.2016р. відповідно до ст..77 ГПК України оголошувалась перерва до 18.04.2016р., 22.04.2016р. до 11.00год.

У судовому засіданні 22.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Нововолинської філії ПАТ "Волиньобленерго" (на підставі Положення про Нововолинську структурну одиницю (філію) ПАТ «Волиньобленерго», затвердженого рішенням Дирекції ПАТ «Волиньобленерго» від 24.03.2015р., протокол №24.03/2015) звернулося з позовом до Підприємства "Нововолинськводоканал" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради про стягнення 148 134,98грн. пені за період з квітня 2015р. по січень 2016р. на підставі п. 4.2.1 договору про постачання електричної енергії №534-0073-000 від 01.06.2006р. з додатками №№ 2, 3, 3.1.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязань по оплаті за спожиту електричну енергію по договору згідно рахунків за активну електричну енергію за період з травня 2015р. по лютий 2016р. (а.с. 28-37).

Відповідач у відзиві від 12.04.2016р. позов заперечив, мотивуючи тим, станом на день подачі позовної заяви заборгованості за користування електричною енергією у підприємства не має.

11.03.2016р. підприємством було проведено взаємозалік на суму 1 088 224,47грн. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Процедура проведення взаєморозрахунків стала причиною несвоєчасної оплати послуг, що підтверджується спільними протокольними рішеннями та платіжними дорученнями.

Заявив усне клопотання про зменшення розміру пені.

У судовому засіданні 12.04.2016р. згідно ст.77 ГПК України оголошено перерву до 18.04.2016р. до 11год. 00хв. для подачі додаткових доказів по справі.

У запереченнях на відзив від 15.04.2016р. №02/5-176 представник позивача вказав, що несвоєчасне проведення зарахувань згідно постанови КМУ від 11.01.2005р. № 20 не є предметом спору даній справі і не можуть бути взяті до уваги судом. При цьому несвоєчасне зарахування коштів на рахунок позивача, у зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобовязання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до винної сторони з вимогою щодо відшкодування збитків.

Кошти на розрахункових рахунках відповідача на момент порушення зобовязань були наявні, оскільки підприємство «Нововолинськводоканал» надає різні платні послуги споживачам і має прибуткові кошти.

При оцінці обставин в обґрунтування підстав для зменшення пені просив суд прийняти до уваги не лише доводи відповідача, а також врахувати інтереси позивача. Зокрема, основним предметом діяльності ПАТ «Волиньобленерго» є передача, постачання електричної енергії споживачам. Згідно ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів. Тобто, як позивач, так і відповідач, є однаковими субєктами господарювання у сфері надання комунальних послуг.

У звязку із порушенням строків оплати зі сторони відповідача ПАТ «Волиньобленерго» змушене було зупинити виконання інвестиційних програм, скоротити витрати на оплату праці працівників та обсяги ремонтно-експлуатаційних робіт, запровадити режим жорстокої економії, постійно залучати кредитні кошти для забезпечення повних розрахунків з ДП «Енергоринок».

Представник відповідача клопотанням від 18.04.2016р. долучив до матеріалів справи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за період з 12.05.2015р. по 12.01.2016р., укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області, Департаментом фінансів Волинської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням виконкому Нововолинської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Нововолинського міськвиконкому, Підприємством «Нововолинськводоканал» ЖКО НМР та ПАТ «Волиньобленерго» (а.с. 80, 83, 88, 89, 94, 99, 111-112, 114-115, 120-121, 124-125, 130-131, 134-135), договір №3756/203 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. №375 від 30.11.2015р. з додатковим договором №1-375Е/158 від 30.11.2015р., укладені між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області, Департаментом фінансів Волинської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням виконкому Нововолинської міської ради, Підприємством «Нововолинськводоканал» Житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради, ПАТ «Волиньобленерго», ДП «Енергоринок» та ПАТ «Донбасенерго» (а.с. 103-105), платіжні доручення за період з 13.05.2015р. по 15.01.2016р. із зазначенням призначення платежу «елек» постанова КМУ №20 від 11.01.2005р. зі змінами від 12.05.2015р. №15/39, договір №534-0063-0000 від 01.06.2006р. (а.с. 76-79, 81-82, 84-87, 90-93, 95-98, 107-110, 113, 117-119, 122-123, 126-129, 132-133), платіжне доручення №2439 від 29.12.2015р. із зазначенням призначення платежу плата за електроенергію за 2015р. згідно договору від 01.06.2006р. №534-007/3000 п. 8 і 9 ст. 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015р.» постанова КМУ від 04.06.2015р. №375, договір №375Е/203 від 30.11.2015р. (а.с. 106).

У судовому засіданні 18.04.2016р. оголошено перерву згідно ст.77 ГПК України до 22.04.2016р. до 11.00год. для перевірки розрахунків з урахуванням поданих в судовому засіданні доказів.

У судовому засіданні 22.04.2016р. представник позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 01.12.2015р. №19/26-124 (а.с. 69), звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача 87 376,57грн. пені за період з квітня місяця 2015р. по січень місяць 2016р.

Заява мотивована тим, що позивачем був проведений перерахунок суми пені з врахуванням укладеного договору №375Е/203 від 30.11.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375.

Щодо доданих протокольних рішень, укладених на підставі постанови КМУ від 11.01.2005 № 20, то враховуючи п. 7 постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, постанову ВГСУ №912/3438/14 від 24.06.2015р., розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Відповідно до п. 1.2. Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України, ДКУ 03.02.2009 № 55/57/43, розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання.

Тобто, підписання спільних протокольних рішень та прийняття оплати у такий спосіб є правом, а не обов'язком позивача і є альтернативним розрахунком за надані послуги.

Відтак, наявність протокольних рішень не припинає зобов'язальних правовідносин сторін по договору 534-0073-000 від 29.06.2006 р. на користування електричною енергією, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 1 ст. 230 ГК України.

До клопотання долучив акт звірки станом на 01.08.2015р. для взаємозаліку по постанові КМУ №375, підписаний між сторонами, довідку про надходження коштів від підприємства «Нововолинськводоканал» на розрахунковий рахунок Нововолинської філії ПАТ «Волиньобленерго» в 2015-2016р.р. (-а.с. 138-144).

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів відповідача та інших осіб, судом прийнята заява представника позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 01.12.2015р. №19/26-124 (а.с. 69), про зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову 87 376,57грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.04.2016р., в межах повноважень, визначених довіреністю від 04.01.2016р. №2 (а.с. 70), визнав пеню в розмірі 87 376,57грн. та звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру пені на 25% у звязку з важким фінансовим станом, що повязане з несвоєчасними відшкодуванням з бюджету субвенцій на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постання гарячої води, відшкодування пільг та субсидій населенню.

Вказав, що підприємство у повному обсязі розрахувалось з позивачем за послуги електропостачання, сума пені є незначною в порівнянні з місячними нарахуваннями.

Долучив до матеріалів справи звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2016р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2016р.та довідку підприємства «Нововолинськводоканал» про обсяг заборгованості з різниці в тарифах станом на 22.04.2016р. 2 590,3тис.грн., згідно з яким збитковість на даний час становить 572 тис. грн.., дебіторська заборгованість населення та інших споживачів 5 428 тис. грн.., заборгованість держави з різниці в тарифах 2 590,3 тис. грн. (а.с. 145).

Згідно зі ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Зважаючи на те, що в силу ст. 12 ЦК України особа вільно розпоряджається своїми матеріальними правами, дії відповідача не суперечать законодавству, судом не встановлено порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд прийняв визнання позову.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, -

встановив:

01.06.2006р. між Відкритим акціонерним товариством "Волиньобленерго" в особі Нововолинської філії ВАТ "Волиньобленерго" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго", що стверджується п.1.1 Статуту ПАТ "Волиньобленерго ", затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ "Волиньобленерго" №7 від 24.03.2011р., а.с. 50-53, на підставі Положення про Нововолинську структурну одиницю (філію) ПАТ «Волиньобленерго», затвердженого рішенням Дирекції ПАТ «Волиньобленерго» від 24.03.2015р., протокол №24.03/2015, а.с. 54-56) та Підприємством "Нововолинськводоканал" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради укладено договір про постачання електричної енергії №534-0073-000, згідно з яким постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу), а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (а.с. 7-27).

Стаття 275 ГК України передбачає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

В період з травня 2015р. по лютий 2016р. споживачу було відпущено електроенергію згідно з визначеними в договорі величинами постачання і потужності, що стверджується рахунками за активну електроенергію №534-0073000/4/1 від 06.05.2015р., №534-0073000/5/1 від 02.06.2015р., №534-0073000/6/1 від 02.07.2015р., №534-0073000/7/1 від 03.08.2015р., №534-0073000/8/1 від 02.09.2015р., №534-0073000/9/1 від 01.10.2015р., №534-0073000/10/1 від 02.11.2015р., №534-0073000/11/1 від 01.12.2015р., №534-0073000/12/1 від 04.01.2016р., №534-0073000/1/1 від 02.02.2016р., з відмітками споживача (відповідача) про отримання (а.с. 28-37).

За вказаний період було спожито електричної енергії в кількості 3 865 260 кВт.год. на загальну суму 5 518 270,57грн.

Згідно з п. 8.5 договору з редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 29.06.2006р.: постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5-ти операційних (банківських) днів від дня отримання споживачем рахунку (а.с. 21).

Зважаючи на те, що відповідач зобовязання по оплаті електричної енергії виконав з порушенням строків, визначених договором, кредитор звернувся з позовом до суду про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Відповідно до ст.ст.216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Згідно із ст.ст. 230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За умовами договору від 01.06.2006р. №534-0073-000 (п.4.2.1) за внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.3-2.2.4 договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків" (постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5-ти операційних (банківських) днів від дня отримання споживачем рахунку), споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем нараховано відповідачу 87 376,57грн. пені (згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.04.2016р.), в т.ч. за несвоєчасну оплату за спожиту електроенергію в квітні 2015р. за період з 15.05.2015р. по 04.08.2015р. 11 603,84 грн., в травні 2015р. за період з 10.06.2015р. по 04.08.2015р. 7 529,95 грн.; в червні 2015р. за період з 10.07.2015р.- 04.08.2015р. 10 195,81 грн., в серпні 2015р. за період з 10.09.2015р.- 28.12.2015р. 31 380,22 грн., у вересні 2015р. за період з 09.10.2015р.- 28.12.2015р. 10 954,16 грн., у жовтні 2015р. за період з 10.11.2015р.- 24.11.2015р. 3 989,22 грн., в листопаді 2015р. за період з 09.12.2015р.- 28.12.2015р. -4 225,40 грн., в грудні 2015р. за період з 12.01.2016р.- 16.02.2016р. 1 090,44 грн., в січні 2016р. за період з 10.02.2016р.- 16.02.2016р.

Сторони у п. 4.2.1. договору 01.06.2006р. №534-0073000 встановили підстави, порядок та розмір нарахування пені. Договір від 14.05.2004р. недійсним не визнавався, зміни до договору щодо порядку розрахунків, визначеного п. 8.5 договору з редакції протоколу врегулювання розбіжностей від 29.06.2006р., не вносились. Відповідач зобовязання щодо своєчасної оплати електричної енергії за період з квітня місяця 2015р. по січень місяць 2016р. не виконав, тому сплата пені є його договірним зобовязанням.

Умовами договору (п. 10.2) визначено, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Спільні протокольні рішення, долучені відповідачем, та платіжні доручення до них, не містять посилання на договір про постачання електричної енергії №534-0073-000 від 01.06.2006р. та не припиняють зобов'язальних правовідносин по договору.

Водночас, як вбачається із довідки про находження коштів від підприємства "Нововолинськводоканал" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради на розрахунковий рахунок Нововолинської філії ПАТ «Волиньобленерго» в 2015-2016р.. (а.с. 47) заборгованість за електричну енергію частково погашалася власними коштами підприємства (а.с. 47).

Зважаючи на те, що відповідачем не доведена зміна умов договору щодо оплати спожитої електричної енергії спільними протокольними рішеннями та визнаний позов представником в межах повноважень, визначених довіреністю від 04.01.2016р. №2 (а.с. 70), суд дійшов висновку про підставність позовних вимог в сумі 87 376,57грн., як таких, що відповідають вимогам ч. 6 ст. 231, ст. 343 ГК України, ст. 258 ЦК України, ст. ст. 1, 3 ЗУ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, п.4.2.1. договору.

Розрахунок нарахування пені перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Суд зауважує, що згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, суд не приймає доводи відповідача про затримку бюджетних надходжень, як такі, що не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р.

Водночас, суд, розглянувши долучені до справи докази, врахувавши зменшення позивачем розміру позовних вимог згідно заяви від 19.04.2016р., дійшов висновку про можливість задоволення клопотання представника відповідача від 22.04.2016р. про зменшення розміру пені на 25%., при цьому виходить із такого:

Згідно пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Приписами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, суд констатує, що вирішуючи питання про зменшення штрафних санкцій потрібно враховувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобовязань, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення у виконанні зобовязання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Вищий господарський суд України у п. 3.17.4 постанови пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зауважив, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На цьому наголошено в постанові Рівненського апеляційного суду від 06.08.2014р. №903/412/14.

Суд, враховуючи, що підприємство "Нововолинськводоканал" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради є комунальним підприємством, збитковість підприємства на даний час становить 572 тис. грн.., дебіторська заборгованість населення та інших споживачів 5 428 тис. грн.., заборгованість держави з різниці в тарифах 2 590,3 тис. грн., відповідач основний борг погасив в повному обсязі, виходячи із принципу розумності і співрозмірності, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, дійшов висновку про зменшення розміру пені на двадцять пять відсотків та стягнення пені в сумі 65 532,43 грн. У стягненні 21 844,14 грн. пені слід відмовити.

У разі коли господарський суд на підставі п.3 ст. 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 Про деякі питання практики застосування VІ Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 310,65 грн. (з урахуванням заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог від 22.04.2016р.) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог.

У звязку зі зменшенням розміру позовних вимог та враховуючи клопотання позивача від 22.04.2016р. (а.с. 138-139) позивачу у відповідності до положень п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню з Державного бюджету України 911,37грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №48 від 14.03.2016р. (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи (а.с. 3).

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 193, 216-218, 230-233, 275, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 22, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства "Нововолинськводоканал" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради , 45400, м. Нововолинськ, проспект Перемоги, 20,

на користь Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Нововолинської філії ПАТ "Волиньобленерго", Волинська область, Іваничівський район, с. Будятичі, вул.Жовтнева, 92,

65 532,43грн. пені, 1 310,65грн. витрат по сплаті судового збору. Всього 66 843,08грн.

3. У стягненні 21 844,14 грн. пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" повернути ПАТ "Волиньобленерго" в особі Нововолинської філії ПАТ "Волиньобленерго", Волинська область, Іваничівський район, с. Будятичі, вул.Жовтнева, 92, з Державного бюджету України судовий збір в сумі 911,37грн., сплачений по платіжному дорученню №48 від 14.03.2016р.

Повне рішення складено

26.04.2016р.

Суддя С.Т.Філатова