ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Справа № 920/1766/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Пуль О.А., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю № 5 від 06.01.2016);

від відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю № 04/09-007 від 04.01.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариства "ВНДІкомпресормаш" (вх. №803 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 11.02.16 у справі № 920/1766/15

за позовом ПП "Логістик Компані"

до ПАТ "Науково-виробниче АТ "ВНДІкомпресормаш"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому відповідно до заяв про збільшення та зменшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вантажні перевезення у сумі 43 565,92 грн., інфляційні витрати у сумі 4346,68 грн., пеню за договором у сумі 29842 грн. 95 коп., 3% річних у сумі 1638,67 грн., а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.02.2016р. у справі № 920/1766/15 (суддя Заєць С.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (40020, м. Суми, проспект Курський, 6, 1 код 00220434) на користь Приватного підприємства «Логістік Компані» (49006, м. Дніпропетровськ, вул. Таллінська, буд. 4, код 39284432) 43565 грн. 92 коп. боргу, 23874 грн. 36 коп. пені, 1638 грн. 67 коп. 3% річних, 4346 грн. 68 коп. інфляційних нарахувань, 1827 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. В інший частині позовних вимог щодо стягнення пені і в сумі 5968 грн. 59 коп. відмовлено.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом чинного законодавства, яке призвело до помилкових висновків, покладених в основу оскаржуваного рішення, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016р. у справі № 920/1766/15 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 20.04.2016.

Позивач надіслав відзив (вх. 4212 від 19.04.2016) на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з вимогами апеляційної скарги та наводить заперечення на доводи, викладені у скарзі. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.04.2016 у зв'язку з відпусткою судді Здоровко Л.М. та відрядженням судді Плахова О.В. для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Пуль О.А., суддя Лакіза В.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

В судовому засіданні 20.04.2016 представник заявника апеляційної скарги оголосив суду зміст її вимог та просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі. Пояснив, що відповідачем перераховані кошти за договором, що не прийнято до уваги судом першої інстанції. Крім того, вказує, що заявки є окремими договорами, оскільки в них відсутні посилання на основний договір.

В судовому засіданні 20.04.2016 представник позивача у справі заперечувала проти вимог апелянта. Зазначила, що грошові кошти, про перерахування яких вказує відповідач, перераховані на рахунок, який не обумовлений сторонами у договорі та заявках. Висловила заперечення щодо тверджень апелянта про те, що заявки є окремими договорами. Наголосила на тому, що інших діючих договорів, окрім договору перевезення № 84 від 05.03.2015 між сторонами не існує.

На запитання колегії суддів: "чи існують між сторонами інші договори перевезення, окрім договору № 84 від 05.03.2015 року?" представник відповідача відповів, що в минулому був укладений інший договір перевезення, однак він припинив свою дію ще до моменту укладення договору № 84 від 05.03.2015 року та є виконаним і розрахунки по ньому проведені у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, заслухавши пояснення представників сторін та перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

05.03.2015 між ПП "Логістік Компані" (виконавець) та ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш" (замовник) укладено договір № 84. Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник, в межах даного договору, надає вантажі для перевезення автомобільним транспортом Виконавця, відповідно до вимог чинного законодавства України, Конвенції КДПГ та МДВ, інших конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень та інших законодавчих та нормативних актів, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в міжнародному сполученні.

Пунктом 2.1 Договору закріплено, що з доручення Замовника і у відповідності з цим Договором Виконавець надає одну чи декілька з наступних послуг: організовує перевезення компресорного обладнання автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та по території України; розсилає товарно-транспортну документацію; приймає участь в складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством, вирішує з Замовником претензійні питання.

Сторони узгодили п.п. 2.2. Договору, що конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються у Заявці, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Допускається одержання заявки по факсимільному чи електронному зв'язку.

Згідно пункту 4.1 Договору ціни, порядок і термін оплати, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень) і фіксуються в заявці на перевезення.

Пунктом 4.3 Договору сторони передбачили, що оплата послуг виконавця здійснюється Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі належним чином оформлених рахунку, акту виконаних робіт, та договору.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками. Договір містить наступні реквізити сторін: Виконавець ПП "Логістік Компані" Україна Дніпропетровська обл. 49006, м. Дніпропетровськ, вул. Таллінська 4, телефон +14, банківські реквізити: поточний рахунок 3501 в АКБ "Новий" МФО 305062.

На виконання зазначено договору між сторонами укладено договори - заявки, зокрема:

- Договір - Заявка № 543 від 27.07.2015 транспортного експедування вантажів автомобільних транспортом, на загальну суму 8100,00 дол. США (станом на 13.08.2015 еквівалентно 174762 грн. 42 коп.);

- Договір - Заявка № 544 від 27.07.2015 транспортного експедування вантажів автомобільних транспортом на загальну суму 8100,00 дол. США (станом на 03.08.2015 еквівалентно 171126 грн. 27 коп.);

- Договір - Заявка № 786 від 09.09.2015 транспортного експедування вантажів автомобільних транспортом на суму 7400 грн. (а.с. 21-23).

Як вбачається з матеріалів справи в договорах-заявках зазначені такі ж самі реквізити виконавця, що і Договорі -перевезення, а саме: Виконавець ПП "Логістік Компані" Україна Дніпропетровська обл. 49006, м. Дніпропетровськ, вул. Таллінська 4, телефон +14, банківські реквізити: поточний рахунок 3501 в АКБ "Новий" МФО 305062.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час апеляційного провадження, позивачем виконані взяті на себе за договором зобов'язання з перевезення вантажів.

В матеріалах справи відсутні будь-які претензії з боку відповідача щодо неналежного виконання позивачем умов договору щодо здійснення перевезень.

Відповідно до заявки № 544 сума фрахту за перевезення з України до Туркменістану складає еквівалент 8100 доларів США за курсом НБУ на день розвантаження. Перевезення виконано відповідно до міжнародної вантажної накладної А № 0000320 вантажним автомобілем, який зафрахтував позивач у ОСОБА_3 Колядюка. Вантаж завантажено 29.07.2015, а отримано 13.08.2015, що засвідчено відміткою в графі 24 накладної.

Згідно заявки № 543 сума фрахту за перевезення з України до Туркменістану складала 8100 доларів США за курсом НБУ на день розвантаження. Перевезення виконано відповідно до міжнародної вантажної накладної А №0002811 вантажним автомобілем, який зафрахтовано позивачем у ФОП ОСОБА_4 Вантаж отримано 03.08.2015, що підтверджується відміткою в графі 24 накладної.

За замовленням № 786 від 09.09.2015, яке виконано відповідно до вантажної накладної № 291807,виконано перевезення з м. Мінська до м. Суми.

Після виконання перевезення позивачем складено авти здачі-приймання виконаних робіт № 131 від 13.08.2015; № 132 від 13.08.2015; № 154 від 15.09.2015.

Однак, акти підписані лише з боку виконавця. Замовником акти залишилися не підписаними без зазначення причин відмови від підписання та будь-яких претензій щодо виконання умов договору позивачем.

За надані послуги за договором № 84 від 05.03.2015 позивачем відповідачу виставлені рахунки № 127 від 27.07.2015 на суму 53638,65 грн.; № 148 від 13.08.2015 на суму 121254,65 грн.; № 131 від 30.07.2015; № 149 від 13.08.2015 на суму 134118,12 грн.; № 160 від 10.09.2015 на суму 7400 грн. та направлені акти виконаних робіт.

У Договорах заявках № 543 та № 544 від 27.07.2015 сторони погодили умови оплати, відповідно до яких оплата за надані послуги здійснюється в гривні (30% передоплата в день завантаження, 70% протягом 5-10 днів з дня отримання оригіналу акта виконаних робіт), за договором - заявкою № 786 від 09.09.2015 10-14 банківських дня з дня отримання оригіналів документів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач з простроченням частково розрахувався за надані послуги залишок боргу склав 43565,92 грн.

Відповідно до Журналу реєстрації вихідної кореспонденції позивача 15.08.2015 на адресу відповідача (замовника) було надіслано рекомендованим листом: заявка № 544, акт № 131, рахунки № 127, 148; заявка № 543, акт 132, рахунки 131, 149 (а.с. 104).

Відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" про доставку рекомендованого листа вбачається, що вищенаведені документи були отримані представником замовника за довіреністю 19.08.2015.

Також, в Журналі реєстрації вихідної кореспонденції позивача є запис під номером 43, яка свідчить про направлення на адресу відповідача 19.09.2015 рекомендованим листом: заявки № 786, акту № 154 та рахунки № 160. Зазначені документи відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" про доставку рекомендованого листа вищенаведені документи отримані представником замовника за довіреністю 21.09.2015.

Крім того, відповідачу направлено претензію у зв'язку з неповерненням підписаних актів прийому- здачі виконаних робіт та несплатою заборгованості з вимогою негайного розрахунку за надані послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Однак, матеріали справи не містять відповіді відповідача на претензію та доказів сплати заборгованості.

Судова колегія вважає правомірним та відповідним матеріалам справи рішення господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у сумі 43565,92 грн., зважаючи на наступне.

Підставами виникнення зобов'язань є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів сплати за надані послуги за договором перевезення № 84 від 05.03.2015 в повному обсязі, який визначений сторонами у договорі, судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду в цій частині законне та обґрунтоване.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 23874,36 грн.; 1638,37 грн. 3 % річних; 4346,68 грн. інфляційних, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати, господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог до виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, п. 6.6. договору № 84 від 05.03.2015 сторони погодили, що у випадку протермінування платежу винна сторона оплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Судова колегія, перевіривши розрахунок пені, інфляційних та 3 % річних дійшла висновку, що він є арифметично вірним та відповідає встановленому Законом та Договором розміру.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов'язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені, річних та інфляційних є законним та обґрунтованим.

На думку судової колегії, застосовуючи положення частини 1 статті 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру пені на 20%, судом першої інстанції правомірно враховано факт погашення відповідачем значної частини суми основного боргу та обґрунтовано дійшов висновку про зменшення розміру належної до стягнення пені.

Судова колегія вважає безпідставним посилання заявника апеляційної скарги на сплату заборгованості за договором в розмірі 47000 грн., з огляду на таке.

Як встановлено вище, в Договорі № 84 від 05.03.2015р., заявках та виставлених рахунках, направлених позивачем на адресу відповідача вказані банківські реквізити позивача: Виконавець ПП "Логістік Компані" Код Україна Дніпропетровська обл. 49006, м. Дніпропетровськ, вул. Таллінська 4, телефон +14, банківські реквізити: поточний рахунок 3501 в АКБ "Новий" МФО 305062.

Отже, здійснюючи оплату, відповідач мав керуватись реквізитами позивача, що були зазначені у відповідних договорі, заявці, актах виконаних робіт і направлених йому рахунках.

Статтею 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону України "про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій.

Первинні документи повинні складатися під час здійснення господарської операції, а якщо це є неможливим - безпосередньо після її закінчення. первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складно документ, назва документа (форми), осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської ооперації.

Аналогічні вимоги щодо оформлення первинних документів встановлені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Як вбачається з матеріалів справи 10.02.2016 відповідачем відповідно до платіжних доручень № 2910 та № 2919 від 14.07.2015 сплачено 47000,00 грн. В призначеннях платежу вказаних платіжних доручень відповідачем вказано "погашення заборгованості за транспортні послуги згідно договору № 74 від 05.08.2014", замість належного договору № 84 від 05.03.2015. Крім того, відповідачем невірно зазначено реквізити отримувача (позивача). В договорі, актах, рахунках реквізитами позивача для оплати є розрахунковий рахунок відкритий у АКБ "Новий", разом з тим, у платіжних дорученнях, на які посилається відповідач як на доказ сплати заборгованості, зазначено розрахунковий рахунок відкритий Фин. "ДРУ «АТ "ОСОБА_5 та Кредит". Отже, всупереч п. 4.3. Договору № 84 від 05.03.2015, яким сторони погодили, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця на підставі належних чином оформлених рахунку, акту виконаних робіт та договору, в яких, як зазначалося раніше, банком, обслуговуючим позивача є АКБ "Новий".

В судовому засіданні позивач на запитання колегії суддів надав пояснення, що дійсно рахунок у "ДРУ «АТ "ОСОБА_5 та Кредит" належав позивачеві, однак, вже майже рік не використовується ним у господарській діяльності. Крім того, вказана фінансова установа знаходиться у ліквідаційній процедурі. Даний рахунок не визначався сторонами для оплати послуг, тому, на думку позивача, перерахування коштів на вказаний рахунок та невірне зазначення відповідачем номеру та дати договору, за який від розраховується, не можна вважати належною оплатою заборгованості за договором.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що перерахування відповідачем 47000 грн. на неналежний рахунок та невірне зазначення реквізитів договору не можна вважати належною оплатою за таким договором.

Крім того, інші розрахунки за спірним договором виконувались відповідачем на вірний розрахунковий рахунок позивача, відповідач мав всі належні реквізити та засоби зв'язку з позивачем та мав можливість у необхідному випадку звернутись до нього для уточнення належних рахунків для перерахування коштів.

Судова колегія вважає безпідставними посиланням відповідача на те, що міжнародні вантажні накладні не містять вказівок щодо укладеного між сторонами Договору, а тому не можуть слугувати доказом виконання позивачем послуг саме за договором № 84, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна повинна містити наступні відомості: дата і місце складання вантажної накладної; ім'я та адреса відправника; ім'я та адреса перевізника; місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; ім'я та адреса одержувача; прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; платежі, пов'язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції. У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: заява про те, що перевантаження забороняється; платежі, які відправник зобов'язується сплатити; сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; перелік документів, переданих перевізнику. Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Тобто, з викладеної норми вбачається, що Конвенцією не передбачено включення до вантажної накладної даних щодо експедитора, який організовує вантажне перевезення, або посилання на договір з ним, незалежно укладений такий договір вантажовідправником, вантажоодержувачем, перевізником тощо.

Відтак, відсутність посилань на спірний Договір, так само, як і на разові заявки у відповідних міжнародних вантажних накладних не може бути доказом наявності або відсутності надання послуг з цих правочинів.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи, між сторонами в момент виконання позивачем спірних вантажоперевезень відсутні інші діючі договори, окрім договору № 84 від 05.03.2015.

Отже, з огляду на те, що доводи апелянта не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, а також враховуючи наведені обставини справи та норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, на підставі чого вказане рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта щодо сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись 49, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариства "ВНДІкомпресормаш" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 11.02.16 у справі № 920/1766/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.04.16

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Лакіза В.В.