ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.16 Справа № 904/4392/15

За позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпропетровськ

про стягнення 999 866,80 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

Прокурор: Богомол О.М., службове посвідчення №036676 видане 11.12.2015

від позивача: Іванченко І.С., довіреність №37 від 12.03.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 22.07.2015;

від третьої особи: Нікулиця Т.В., довіреність №157/1153 від 30.12.2015

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (надалі-Позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі-Відповідач) про стягнення 303 087,77 грн. за договором №12/02-5555-ОД оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 18.07.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Державне підприємство "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2015 зупинено провадження у справі №904/4392/15 до вирішення Дніпропетровським апеляційним господарським судом справи №904/2770/15.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 поновлено провадження у справі №904/4392/15 та призначено її до розгляду в засіданні.

В судових засіданнях 05.04.2016, 14.04.2016 оголошувалась перерва до 14.04.2016, 18.04.2016 відповідно, згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

04.04.2016 Прокурор подав через канцелярію суду клопотання вих. №74-1137вих16 від 01.04.2016 про заміну прокуратури Красногвардійського району м. Дніпропетровська її правонаступником Дніпропетровською місцевою прокуратурою №4 Дніпропетровської області.

15.03.2016 Позивач подав заяву вих. №10-11-01187 від 14.03.2016 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, в зв'язку зі збільшенням періоду, за який Позивач просить суд стягнути заборгованість з орендної плати, позовні вимоги були збільшені до 999 866,80 грн., з яких 846 462,19 грн. - заборгованість, 153 404,61 грн. - пеня.

До заяви Позивача про збільшення позовних вимог додані докази направлення її копії Відповідачу. Крім того, факт отримання копії Заяви про збільшення позовних вимог був підтверджений представником Відповідача, що відображено в протоколі судового засідання по справі №904/4392/15 від 05.04.2016.

Проте доказів сплати судового збору в установленому Законом України «Про судовий збір» порядку і розмірі, Позивач не надав.

Відповідно до п.2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі, коли позивач на підставі частини четвертої статті 22 ГПК до прийняття рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог чи до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підстави позову, в зв'язку з чим зросла ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону повинен сплатити недоплачену у зв'язку з цим суму судового збору до звернення з відповідною заявою до господарського суду. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розглянути й змінені вимоги позивача без доплати останнім суми судового збору з подальшим розподілом останнього між сторонами за правилами статті 49 ГПК.

Враховуючи викладене, та з огляду на той факт, що відповідно до ст.1 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належить до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових та професійної діяльності, а також приймаючи до уваги, що з відповідним до позов до суду звернувся Прокурор в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, який на час звернення до суду (21.05.2015) був звільнений від сплати судового збору відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе прийняти заяву Позивача про збільшення позовних вимог до розгляду, з подальшим розподілом судового збору між сторонами за правилами ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5555-ОД від 18.07.2014 в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за період з січня по грудень 2015 року, в зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 846 462,19 грн. та 153 404,61 грн. пені.

Позивач в судовому засіданні 18.04.2016 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Прокурор підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви Позивача про збільшення позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 11.06.2015 Відповідач надав відзив на позовну заяву, та 05.04.2016 Відповідач надав додаткові письмові пояснення. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на не те, що з вини балансоутримувача нерухомого майна - державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (Третьої особи) - він не міг використовувати нерухоме майно, що є предметом Договору оренди, а відтак в силу приписів ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, має бути звільнений від сплати орендної плати за спірний період.

Третя особа - державне підприємство «Виробниче об'єднання «Південний машинбудівний завод ім. О.М. Макарова» позовні вимоги Прокурора підтримала, з урахування заяви Позивача про збільшення розміру позовних вимог. 05.04.2016 Третя особа надала письмові пояснення щодо позову. Суд долучив письмові пояснення Третьої особи до матеріалів справи.

В судовому засіданні 18.04.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення Прокурора, представників Позивача та Відповідача, Третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2014 Регіональне відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (Позивач, Орендодавець) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Відповідач, Орендар) уклали договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5555-ОД (надалі - Договір) відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язався передати, а Орендар прийняти в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення, реєстровий номер РМЙЙМК 1418 (далі - Майно) загальною площею - 821,4 кв.м., розміщене за адресою: м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (Третя особа, Балансоутримувач) (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. Договору, Майно передається в оренду з метою розміщення лазні загального користування на площі 461,5 кв.м., сауни на площі 165,0 кв.м., масажного кабінету на площі 24,7 кв.м., перукарні на площі 16,7 кв.м., та іншого використання, пов'язаного із забезпеченням функціонування означених об'єктів господарської діяльності на площі 153,5 кв.м.

Згідно з п.2.1. Договору, Орендар вступає у строкове платне користування державним Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору, та акта приймання-передачі Майна. Обов'язок складання акту приймання-передавання Майна в оренду покладається на Орендодавця (п.2.4. Договору). Орендодавець зобов'язався передати Орендарю в оренду Майно згідно з цим Договором по акту приймання-передавання Майна, який підписується одночасно з цим Договором і є його невід'ємною частиною, а в разі оренди нерухомого Майна на строк не менше ніж три роки - після державної реєстрації Договору (п.7.1. Договору).

В той же час, як вбачається з укладеного між Позивачем, Відповідачем та Третьою особою Акта приймання-передачі, нерухоме Майно було передане Відповідачу 09.12.2014.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного Майна і становить без ПДВ за базовий місяць оренди березень 2014 року 71 000,00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3. Договору).

Відповідно до п.3.6. Договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж:

- 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства у розмірі 49 700,00 грн.;

- 30% балансоутримувачу у розмірі 21 300,00 грн.,

щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

Згідно з п.10.1. Договору, він укладений строком на 1 рік, що діє з 09.12.2014 по 08.12.2015 включно.

В той же час, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2015 по справі №904/4848/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.12.2015, та постановою Вищого господарського суду Ураїни від 16.02.2016 по справі №904/4848/15, Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5555-ОД від 18.07.2014, укладеного мід Позивачем та Відповідачем, розірвано.

Позивач стверджує, що Відповідач в період з січня 2015 року по грудень 2015 року зобов'язання по договору перед Позивачем в частині розрахунків за оренду виконав не в повному обсязі, в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 846 462,19 грн.

Крім того, на підставі п.3.8. Договору (орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати), Позивач просить стягнути пеню в сумі 153 404,61 грн. за період прострочення з 04.08.2015 по 02.02.2016.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши Прокурора, представників Позивача, Відповідача та Третьої особи, проаналізувавши подані Сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

В статті 762 Цивільного кодексу України зазначено про те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

На спірні правовідносини, враховуючи, що предметом оренди є комунальне майно, розповсюджується також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.3 ст.285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.4 ст.286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Як вже було встановлено вище, обов'язок складання акту приймання-передавання майна в оренду покладається на Орендодавця (п.2.4. Договору). Окрім того, пунктом 7.1 Договору визначено, що Орендодавець зобов'язується передати Орендарю в оренду майно згідно з цим Договором по акту приймання-передавання майна, який підписується одночасно з Договором та є його невід'ємною частиною.

З акту приймання-передачі державного майна вбачається, що , фактично передача державного майна, в порушення умов Договору, відбулася 09 грудня 2014 року.

У відповідності до п.2.1 Договору оренди, Орендар вступає у строкове платне користування державним Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі Майна.

Згідно до п.10.1 Договору оренди, його укладено строком на 1 рік, а саме: з 09.12.2014 по 08.12.2015, включно.

Окрім того, абзацом другим п.2.2 Договору передбачено, що власником орендованого майна залишається держава, а Орендар користується майном протягом усього строку оренди.

Відповідно до ч. 5 п.5.3 «Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 №678 (далі - Положення), у сфері оренди державного майна на Регіональне відділення Фонду державного майна України покладено обов'язок щодо здійснення контролю за використанням орендованого нерухомого майна, а також майна, що не увійшло у процесі приватизації (корпоратизації) до статутного капіталу господарських товариств, що перебувають у державній власності, та за виконанням умов договорів оренди.

За приписами п.7.3 Договору оренди, Орендодавець зобов'язався не вчиняти жодних дій, які б перешкоджали Орендарю у користуватися орендованим майном на умовах цього Договору.

Згідно до п.8.2 Договору Орендодавець наділений правом контролювати з можливим залученням Балансоутримувача виконання умов даного договору та використання Майна, переданого в оренду шляхом візуального обстеження зі складанням акта обстеження і у разі необхідності спільно з Балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до частини 6 ст.762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Проаналізувавши надані сторонами докази суд дійшов висновку про те, що Орендар був позбавлений можливості користуватися орендованим майном, внаслідок порушень Орендодавцем взятих на себе за договором зобов'язань, а тому вимоги про стягнення орендних платежів за період з 03 лютого 2015 року є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Таких висновків суд дійшов дослідивши в сукупності докази надані сторонами, а саме: звіт від 30.03.2015 про результати перевірки виконання умов договору оренди від 18.07.2014 №12/02-5555-ОД; акт обстеження об'єкта оренди від 10.03.2015; акт Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім.О.М. Макарова» від 03.02.2015.

Крім того, суд критично ставиться до доводів Позивача щодо законності таких дій, оскільки умови Договору не містять жодних положень щодо можливості односторонньої відмови від виконання взятих на себе зобов'язань, а вибраний спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам господарського та цивільного законодавства України.

Частиною другою статті 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7ст.193ГК України).

Крім того судом встановлено, що 05 січня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди №12/02-5555-ОД від 18.07.2014, якою внесено зміни до умов договору стосовно нарахувань та сплати орендних платежів, внаслідок чого п.3.6 Договору викладено у новій редакції:

«п.3.6. Орендна плата перераховується до держаного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розділу, установлених Кабінетом міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, а саме:

70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 19 774,19 грн.; 30% балансоутримувачу у розмірі 8 474,65 грн. щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.»

Дослідивши надані матеріали, суд доходить висновку про те, що Відповідач зобов'язаний сплатити Орендодавцю орендні платежі за фактичний період користування державним майном, а саме - з 09 грудня 2014 року по 02 лютого 2015 року, що становить 76 090,92 грн., з яких:

44 695,37 грн. - орендна плата за грудень 2014 року;

8 014.07 грн. -- орендна плата з 01.01.2015 по 04.01.2015, включно;

21 522,83 грн. - орендна плата з 05.01.2015 по 31.01.2015, включно;

1 858,65 грн. - орендна плата за два дні лютого 2015 року.

Протягом дії договору оренди №12/02-5555-ОД від 18.07.2014, Відповідачем було перераховано на рахунок Позивача, про що надано відповідні платіжні доручення та визнається Позивачем, наступні платежі:

- 49 700, 00 грн. - платіжне доручення №753 від 27 червня 2014 року;

- 44 695,37 грн. - платіжне доручення №757 від 14 січня 2015 року.

Таким чином, загальна сума перерахованих Відповідачем коштів в рахунок орендних платежів за договором №12/02-5555-ОД від 18.07.2014 складає - 94 395,37 грн.

Провівши детальний підрахунок нарахованих платежів та сплачених Орендодавцю коштів по договору №12/02-5555-ОД від 18.07.2014 року, суд дійшов висновку про безпідставність вимог Позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення орендної плати, також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача пені в сумі 153 404,61 грн., так як вони є похідними від вимог щодо основного зобов'язання.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з Позивача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись викладеним, ст. ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, 6, ) в дохід державного бюджету України (одержувач - Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , банк одержувача - відділення банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, р/р 3005, КБКД 22030001, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ суду 03499891) 14 998,00 грн. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.04.2016.

Суддя А.Є. Соловйова