ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Справа № 915/1750/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток, вул. Маршала Василевського, 55-А, м. Миколаїв, 54055 ()

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

про стягнення заборгованості в сумі 60 858, 14 грн., у тому числі: 45 777, 89 грн. основного боргу; 465, 03 грн. 3 % річних; 8 921, 78 грн. пені.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 25.03.2016 року № 281 (не була присутня на оголошенні вступної та резолютивної частин рішення);

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 11.03.2015р. № 01/53-473

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Миколаївобленерго про стягнення 60 858, 14 грн., у тому числі: 45 777, 89 грн. основного боргу; 465, 03 грн. 3 % річних; 8 921, 78 грн. пені.

За результатами автоматизованого розподілу позовну заяву передано на розгляд судді Бездолі Ю. С.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.10.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи в судовому засіданні призначено на 27.10.2015 року. Відстрочено позивачу КП СКП Гуртожиток сплату судового збору до 27.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.10.2015 року зустрічну позовну заяву ПАТ Миколаївобленерго повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63, ст. 60 ГПК України (том 1, арк. 107-114).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року розгляд справи відкладено на 24.11.2015 року. Відстрочено позивачу КП СКП Гуртожиток сплату судового збору до 24.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.11.2015 року розгляд справи відкладено на 07.12.2015 року. Відстрочено позивачу КП СКП Гуртожиток сплату судового збору до 07.12.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.12.2015 року продовжено строк розгляду справи до 22.12.2015 року. Зупинено провадження у справі № 915/1750/15 до набрання законної сили рішенням господарського суду Миколаївської області у справі № 915/1829/15.

Розпорядженням керівника апарату № 74 від 02.02.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 915/1750/15. Підставою призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 915/1750/15 є звільнення головуючого судді Бездолі Ю.С. у звязку з переведенням до іншого суду.

Справу передано на розгляд судді Олейняш Е. М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.02.2016 року справу № 915/1750/15 прийнято до провадження судді Олейняш Е.М. Поновлено провадження по справі № 915/1750/15. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 10.03.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.03.2016 року розгляд справи відкладено на 29.03.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.03.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 07.04.2016 року.

В судовому засіданні 07.04.2016 року оголошувалась перерва до 14.04.2016 року.

В судовому засіданні 14.04.2016 року оголошувалась перерва до 18.04.2016 року.

В судовому засіданні 18.04.2016 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

07.04.2016 року позивач КП СКП Гуртожиток звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог вх. 6947/16, в якій просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Миколаївобленерго» на користь позивача КП СКП Гуртожиток:

- 76 457, 96 грн. суми заборгованості з орендної плати за договором оренди № 038/13 від 15.05.2013 року;

- 28 442, 72 грн. пені;

- 1 778, 17 грн. 3 % річних (том 2, арк. 160).

В судовому засіданні 07.04.2016 року суд, керуючись ст. 22 ГПК України, прийняв до розгляду заяву про уточнення позовних вимог, яка за своєю правовою природою є заявою про збільшення розміру позовних вимог та може бути подана до прийняття судом рішення, про що зафіксовано в протоколі судового засідання від 07.04.2016 року.

Справа розглядається судом з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог вх. № 6947/16 від 07.04.2016 року.

Представник позивача КП СКП Гуртожиток позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві (том 1, арк. 5-8) та письмових поясненнях (том 1, арк. 105-106; том 2, арк. 31-33), та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

15.05.2013 року між ПАТ Миколаївобленерго (орендар) та КП «СКП Гуртожиток (орендодавець) було укладено договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 038/13.

Відповідач належним чином не виконував умови договору оренди в частині сплати орендних платежів, у звязку з чим у грудні 2014 року утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 4 046, 30 грн.

Орендна плата розраховуються відповідно до Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 року № 10/15, виходячи з ринкової вартості обєкта оренди.

Протягом дії договору оренди ринкова вартість орендованого приміщення збільшувалась в бік збільшення. Так, відповідно до поданого самим відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» звіту про оцінку орендованого майна від 01.07.2014 року ринкова вартість приміщення становить 242 944 грн. без ПДВ.

Таким чином, відповідач фактично погодився зі зміною розміру орендної плати, а позивач здійснив перерахунок орендної плати відповідно до нового звіту про оцінку, починаючи з дати оцінки 01.07.2014 року.

Починаючи з лютого 2015 року відповідач ПАТ «Миколаївобленерго» повністю припинив сплачувати орендну плату.

Заборгованість відповідача перед позивачем за період з грудня 2014 року по 28.12.2015 року (дата повернення орендованого приміщення орендодавцю) становить 76 457, 96 грн.

В зв'язку із неналежним виконанням зобовязань за договором позивачем нараховано відповідачу пеню та 3 % річних.

В судовому засіданні 14.04.2016 року позивач КП «СКП Гуртожиток зазначив, що пеня та 3 % річних нараховані з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року (по дату повернення орендованого майна).

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 525, 526, 530, 610, 629 ЦК України, ст. 193 ГК України та умовами договору.

Представник відповідача ПАТ «Миколаївобленерго» проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях на позов (том 1, арк. 31-34; том 2, арк. 1-3, 173-174), та просив суд в позові відмовити. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено наступне.

- позивачем не виставлено рахунки для оплати на виконання п. 3.4 договору. Таким чином, в силу ст. 638 ЦК України позивач мав право зупинити виконання свого обовязку з оплати, оскільки позивачем порушено вимоги ст. 525, 526, 629 ЦК України;

- позивач безпідставно в односторонньому порядку збільшив орендну плату, посилаючись на наявність нової оцінки орендованого майна. Змін до договору оренди сторонами не вносилось. Таким чином, позивачем порушено приписи ст. 651, 654 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Щодо надання нового звіту про оцінку майна разом з листом № 01/30-4707 від 08.08.2014 року, то відповідач зазначає, що звіт надавався з метою укладення нового договору оренди, однак останній так і не був укладений сторонами, тому висновок позивача про те, що відповідач фактично погодився зі зміною розміру орендної плати у звязку зі зміною ринкової вартості орендованого приміщення є безпідставним.

- пеню та 3 % річних неправомірно нараховано на збільшену суму орендної плати та з порушенням умов договору щодо надіслання рахунків на оплату (ст. 525, 651, 654, 612-612 ЦК України);

- в липні, серпні та жовтні 2015 року позивачем безпідставно збільшено орендну плату, оскільки індекс інфляції становив менше 1 (мала місце дефляція), натомість позивачем розраховано орендну плату виходячи з індексу інфляції, який дорівнює 1;

- відповідач, не отримавши згоду позивача на продовження строку дії договору звільнив приміщення 12.06.2015 року;

- нарахування пені здійснено з порушенням шестимісячного строку (ст. 232 ГК України);

- до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ЦК України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

15.05.2013 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством Миколаївобленерго (орендар) та ОСОБА_1 підприємством Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток (орендодавець) було укладено Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності (далі - Договір) № 038/13 (том 1, арк. 15-17).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення по пр-ту Жовтневому, 334 в м. Миколаєві (надалі - майно), керуючись наказом орендодавця або балансоутримувача (відповідно до Положення) від 15.05.2013 року № М-34,

нежитлове приміщення (будівля, споруда) площею 63, 89 кв. м, розміщене за адресою: м. Миколаїв, пр-т. Жовтневий, на першому поверсі 334 будинку, що знаходиться на балансі КП СКП Гуртожиток, вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить за експертною оцінкою 136 265 грн.

Майно передається в оренду з метою використання: абонентська служба для здійснення комунальних платежів.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

В силу ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 7.1 Договору орендодавець зобовязується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

На виконання умов договору орендодавець КП СКП Гуртожиток передав, а орендар ПАТ Миколаївобленерго прийняв в користування нерухоме майно (нежитлові приміщення), що є предметом договору оренди, про що між сторонами складено, підписано та скріплено печатками Акт приймання-передавання нежитлового приміщення від 15.05.2013 року. Опис нежитлового приміщення згідно експертної оцінки (том 1, арк. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічне положення закріплено в п. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 15 травня 2013 року до 14 травня 2014 року включно.

Відповідно до п. 10.3 Договору зміни та доповнення до договору вчиняються в такій самій формі, що й договір оренди, та є його невідємною частиною.

Відповідно до п. 10.5 Договору у разі закінчення строку дії договору, останній продовжується шляхом укладення додаткової угоди за умови письмового звернення орендаря відповідно до вимог положення.

Відповідно до п. 10.7 Договору договір оренди приміщення припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Враховуючи, що жодних заперечень щодо подальшого використання приміщення на попередніх умовах укладеного договору з боку орендодавця КП СКП Гуртожиток на адресу орендаря не надходило, орендар продовжував користуватись майном та сплачувати орендну плату, а орендодавець в свою чергу приймав орендні платежі, договір в силу ст. 764 ЦК України був поновлений на новий строк, який був встановлений договором, тобто на 1 рік до 15.05.2015 року.

Вказана обставина сторонами не заперечується.

В подальшому у звязку з недосягненням згоди між сторонами щодо розміру орендної плати, орендодавець КП СКП Гуртожиток листом від 20.04.2015 року № 345 повідомив орендаря ПАТ Миколаївобленерго про небажання продовжувати дію договору на попередніх умовах, вказавши на необхідність звільнення приміщення до 24.04.2015 року та підписання акту приймання-передачі (том 1, арк. 23).

15.05.2015 року орендарем ПАТ Миколаївобленерго було направлено орендодавцю КП СКП Гуртожиток лист № 01/30-3023 від 13.05.2015 року з пропозицією розглянути питання продовження строку дії договору (том 1, арк. 22).

Суду не подано доказів надання відповіді орендодавцем КП СКП Гуртожиток на пропозицію орендаря ПАТ Миколаївобленерго щодо продовження строку дії договору оренди. Будь-яких доказів, які б підтверджували досягнення між сторонами згоди на продовження строку дії договору оренди суду також не подано. Додаткових угод про продовження строку дії договору оренди (п. 10.5 договору) сторонами укладено не було.

Вищевикладені обставини свідчать про припинення дії договору оренди у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до п. 2.7 Договору майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання.

В подальшому між сторонами виникли спірні питання щодо повернення з орендного користування нежитлових приміщень, що і стало підставою для звернення до суду із позовом по справі № 915/1829/15.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.12.2015 року по справі № 915/1829/15 за первісним позовом ПАТ "Миколаївобленерго" до відповідача КП «СКП Гуртожиток, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Миколаївської міської ради про зобовязання вчинити дії, а також за зустрічним позовом КП «СКП Гуртожиток до відповідача ПАТ «Миколаївобленерго" про зобовязання вчинити дії відмовлено в задоволенні первісного позову.

Частково задоволено зустрічний позов та зобовязано ПАТ Миколаївобленерго повернути ОСОБА_1 підприємству Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток нежитлове приміщення, площею 63, 89 кв.м, розташоване на першому поверсі будинку за адресою: м. Миколаїв, пр-т Жовтневий, 334, яке є предметом договору оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 038/13 від 15.05.2013 року у стані, не гіршому, ніж отримувалось, з урахуванням нормального зносу.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 17.12.2015 року по справі № 915/1829/15 не оскаржувалось та набрало законної сили (том 2, арк. 178-182).

На виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 17.12.2015 року по справі № 915/1829/15 та умов договору оренди орендар ПАТ «Миколаївобленерго» передав, а орендодавець КП «СКП «Гуротожиток» прийняв нежитлове приміщення загальною площею 63, 89 кв. м. по пр-ту Жовтневому, 334 в м. Миколаєві (надалі - майно), про що між сторонами складено та підписано Акт приймання-передавання приміщення від 28.12.2015 року (том 2, арк. 152).

Відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» не повному обсязі проведено оплату з орендних платежів, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору оренди виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Умовами договору оренди сторони погодили наступне.

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 року № 10/15 і становить без ПДВ за перший місяць оренди 1 703, 31 грн. і нараховується з 22.02.2013 року (з початку фактичного користування приміщенням).

Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.4 Договору орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним, на підставі наданого орендодавцем рахунку на оплату.

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату за користування майном за час прострочення до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість з орендної плати в повному обсязі та відшкодувати збитки відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.2 Договору орендар зобовязується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 6.6 Договору орендар має право вимагати від орендодавця проведення звірення розрахунків з орендної плати.

Судом встановлено наступне.

За період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по червень 2014 року включно позивачем КП «СКП «Гуртожиток» нараховано відповідачу ПАТ «Миколаївобленерго» 34 067, 86 грн. орендної плати.

За період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по червень 2014 року включно між позивачем КП «СКП «Гуртожиток» та відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» складено та підписано Акти здачі-прийняття робіт (том 2, арк. 93-105).

Крім того, на виконання умов договору оренди позивачем КП «СКП «Гуртожиток» щомісячно виставлялись відповідачу ПАТ «Миколаївобленерго» рахунки для оплати за період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по червень 2014 року включно на загальну суму 34 067, 86 грн. орендної плати (том 2, арк. 110-121).

В свою чергу відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» за період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по червень 2014 року включно проведено оплату в розмірі 34 067, 86 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (том 2, арк. 65, 71-81).

Таким чином, за період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по червень 2014 року включно між сторонами не залишилось спірних питань.

В подальшому, починаючи з 01.07.2014 року між сторонами виникли спірні питання щодо розміру орендної плати.

Так, відповідно до Звіту по оцінці майна у вигляді нежитлових приміщень, розташованих за адресою м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 334 ринкова вартість обєкта (нежитлових приміщень) станом на 01.07.2014 року становить 242 944 грн. (том 1, арк. 20).

Звіт по оцінці майна направлено відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» позивачу КП «СКП «Гуртожиток» згідно листа від 08.08.2014 року № 01/30-4707 (том 1, арк. 21).

До договору оренди, укладеному між сторонами, зміни не вносились.

Посилаючись на Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 року № 10/15 та нову оцінку майна, позивач КП «СКП «Гуртожиток» при пред'явленні даного позову здійснив нарахування орендних платежів починаючи з 01.07.2014 року, виходячи з нової оцінки (ринкової вартості майна). Детальний розрахунок орендної плати за оренду приміщення, виконаний позивачем КП «СКП «Гуртожиток», наявний в матеріалах справи (том 2, арк. 161).

Натомість, відповідач ПАТ «Миколаївобленерго» не погоджується з новими нарахуваннями, вказуючи, що змін до договору сторонами не було внесено, відтак нарахування орендної плати повинно здійснюватись відповідно до умов договору.

Проте, за період користування орендованим майном з липня 2014 року по жовтень 2014 року включно між позивачем КП «СКП «Гуртожиток» та відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» складено та підписано Акти здачі-прийняття робіт, з яких вбачається, що нарахування орендної плати здійснено, виходячи з умов договору (на підставі оцінки майна, яка була чинною на момент укладення договору) (том 2, арк. 106-109).

Крім того, на виконання умов договору оренди позивачем КП «СКП «Гуртожиток» щомісячно виставлялись відповідачу ПАТ «Миколаївобленерго» рахунки для оплати за період користування орендованим майном з липня 2014 року по жовтень 2014 року включно на загальну суму 8 966, 86 грн. орендної плати (том 2, арк. 122-125).

В свою чергу відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» за період користування орендованим майном з липня 2014 року по жовтень 2014 року включно проведено оплату в розмірі 8 966, 86 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (том 2, арк. 67-70).

Таким чином, за період користування орендованим майном з липня 2014 року по жовтень 2014 року відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» в повному обсязі оплачено орендні платежі, виходячи з умов договору, складених та підписаних сторонами актів здачі-прийняття робіт та виставлених позивачем КП «СКП «Гуртожиток» рахунків на оплату за оренду приміщення.

Починаючи з листопада 2014 року по 28.12.2015 року (дата повернення майна з орендного користування) між сторонами не складались акти здачі-прийняття робіт, рахунки на оплату позивачем не виставлялись.

Відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» самостійно нараховано орендну плату за листопад 2014 року та проведено ще один платіж в розмірі 2 212, 20 грн. за оренду приміщення за листопад 2014 року, виходячи з умов договору (на підставі оцінки майна, яка була чинною на момент укладення договору). Вказане підтверджується платіжним дорученням від 22.01.2015 року, яке наявне в матеріалах справи (том 2, арк. 66).

Починаючи з грудня 2015 року, відповідач ПАТ «Миколаївобленерго» припинив здійснювати оплату за оренду приміщення.

Детальний розрахунок орендної плати та здійснених платежів за оренду приміщення, виконаний відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго», наявний в матеріалах справи (том 2, арк. 27).

Як вказано вище, починаючи з 01.07.2014 року між сторонами виникли спірні питання щодо розміру орендної плати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до п. 11.9.11 Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 року № 10/15 з останніми змінами від 24.07.2014 року розмір орендної плати може бути змінено за погодженням Сторін.

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі Сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.5 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі внесення змін та доповнень до Положення, істотної зміни стану обєкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 10.2 Договору умови цього договору зберігають слу протягом всього терміну його дії, у тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобовязань орендаря щодо орендної плати до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 10.3 Договору зміни та доповнення до договору вчиняються в такій самій формі, що й договір оренди, та є його невідємною частиною.

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 року № 12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна спори про внесення змін до договору оренди (найму) у зв'язку із запровадженням нових тарифів, ставок орендної плати (в т. ч. внесенням змін до відповідних методик) мають вирішуватися з урахуванням вимог приписів статті 632 ЦК України та частини другої статті 21 Закону "Про оренду державного та комунального майна", згідно з якими розмір орендної плати в договорі встановлюється за домовленістю сторін і може бути змінено за погодженням сторін або у випадках та на умовах, встановлених законом.

Зміни до договору оренди сторонами не вносились. Доказів звернення до суду з вимогою про внесення змін до договору оренди суду не подано. При укладенні договору оренди сторонами не погоджувались особливі умови щодо перегляду орендної плати. Таким чином, безпідставним є нарахування позивачем КП «СКП «Гуртожиток» в односторонньому порядку (без внесення змін до договору оренди) орендних платежів, виходячи з нової оцінки майна.

Враховуючи вищевикладене, судом здійснено перерахунок розміру орендної плати. При розрахунку судом враховано п. 3.1 - п. 3.3 договору оренди, а також вимоги Положення про оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 року № 10/15.

Розділом 11.9 Положення врегульовано розрахунок плати при оренді нерухомого майна.

Так, відповідно до п. 11.9.4 Положення розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Якщо індекс інфляції у будь-якому місяці становить менше 1, вважати його рівним 1.

Судом встановлено, що за весь період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по 28.12.2015 року орендна плата становить 83 973, 57 грн.

Відповідачем ПАТ «Миколаївобленерго» за період користування орендованим майном з 22.02.2013 року по 28.12.2015 року проведено оплату з орендних платежів в розмірі 45 246, 92 грн.

Таким чином, заборгованість ПАТ «Миколаївобленерго» перед КП «СКП «Гуртожиток» по договору оренди № 038/13 від 15.05.2013 року становить 38 726, 65 грн.

Детальний розрахунок заборгованості з орендних платежів, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (том 2, арк. 183-185).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо посилань представника відповідача ПАТ «Миколаївобленерго» на відсутність доказів направлення позивачем рахунків для оплати, то слід зазначити, що умовами договору оренди строк оплати не ставиться у залежність від направлення та отримання рахунків. Так, п. 3.4 договору передбачено, що орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним. Таким чином, не направлення рахунків для оплати в спірному випадку не може бути підставою для звільнення від оплати. Крім того, за приписами п. 3.9, п. 5.2 договору оренди своєчасна оплата орендних платежів є обовязком орендаря, а після припинення договору оренди та повернення майна між сторонами повинні бути проведені розрахунки.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів погашення суми заборгованості за договором оренди, як і не спростовано позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості по договору оренди № 038/13 від 15.05.2013 року в сумі 38 726, 65 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

В решті нарахованої та заявленої до стягнення суми заборгованості за договором оренди в сумі 37 731, 31 грн. слід відмовити у звязку з безпідставністю.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 5002-2/5109-2010 від 07.11.11 року).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.6 договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення включаючи дату та час зарахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця.

В судовому засіданні 14.04.2016 року представник позивача зазначив, що пеня нарахована з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року (дата повернення орендованого майна згідно акту прийому-передачі).

Позивачем нараховано відповідачу 28 442, 72 грн. пені за прострочення платежів з орендної плати.

Враховуючи, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку збільшено розмір орендної плати, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку розміру пені.

Розрахунок пені здійснено судом за допомогою Бази «Законодавство» за період з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року по кожному окремому зобовязанню (суми простроченого платежу), виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, відповідно до п. 3.6 договору оренди. Детальний розрахунок пені, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (том 2, арк. 186-190). Таким чином, пеня за прострочення платежів нарахована за період з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року по кожному окремому зобовязанню становить 8 818, 07 грн., яка є обгрунтованою та підставною.

В решті пені в сумі 19 624, 65 грн. слід відмовити у звязку з безпідставністю.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності у даній справі до вимоги про стягнення пені, викладеній у письмових поясненнях (том 2, арк. 173-174), то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.13 року з останніми змінами за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся до суду із даним позовом 05.10.2015 року, про що свідчить штамп відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про сплив позовної давності в частині вимоги про стягнення пені, нарахованої з 12.08.2013 року по 24.09.2014 року, що становить 193, 49 грн. В цій частині позову слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення пені в сумі 8 624, 58 грн. (8 818, 07 грн. - 193, 49 грн.).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 року № 14; постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

В судовому засіданні 14.04.2016 року представник позивача зазначив, що 3 % річних нараховані з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року (дата повернення орендованого майна згідно акту прийому-передачі).

Позивачем нараховано відповідачу 1 778, 17 грн. 3 % річних за прострочення платежів з орендної плати.

Враховуючи, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку збільшено розмір орендної плати, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку розміру 3 % річних.

Розрахунок 3 % річних здійснено судом за допомогою Бази «Законодавство» за період з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року по кожному окремому зобовязанню (суми простроченого платежу). Детальний розрахунок 3 % річних, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (том 2, арк. 191-195). Таким чином, 3 % річних за прострочення платежів нараховані за період з 13.08.2013 року по 28.12.2015 року по кожному окремому зобовязанню становлять 546, 87 грн., які є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

В решті 3 % річних в сумі 1 231, 30 грн. слід відмовити у звязку з безпідставністю.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судового збору у даній справі, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вказано вище, ухвалами суду було відстрочено КП "СКП "Гуртожиток" сплату судового збору за звернення до суду із позовом. Станом на день прийняття судом рішення у даній справі судовий збір КП "СКП "Гуртожиток" не сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

З даної позовної вимоги майнового характеру про стягнення 106 678, 85 грн. судовий збір становить 1 600, 18 грн.

Керуючись до ст. 49 ГПК України, п. 3.3, п. 3.4 постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21.02.2013 року № 7 судовий збір стягується в доход Державного бюджету України у звязку з частковим задоволенням позову пропорційно розміру задоволених вимог:

- з ПАТ Миколаївобленерго в розмірі 718, 47 грн.;

- з КП СКП Гуртожиток в розмірі 881, 71 грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

частково задовольнити позов.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () на користь позивача ОСОБА_1 підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток, вул. Маршала Василевського, 55-А, м. Миколаїв, 54055 () на р/р 4784 в ПАТ КБ Приватбанк, м. Миколаїв, МФО 326610, код 34437926):

- 38 726, 65 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот двадцять шість грн. 65 коп.) суми заборгованості з орендної плати за договором оренди № 038/13 від 15.05.2013 року;

- 8 624, 58 грн. (вісім тисяч шістсот двадцять чотири грн. 58 коп.) пені;

- 546, 87 грн. (п'ятсот сорок шість грн. 87 коп.) 3 % річних.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в частині стягнення:

- 37 731, 31 грн. (тридцять сім тисяч сімсот тридцять одна грн. 31 коп.) суми заборгованості з орендної плати за договором оренди № 038/13 від 15.05.2013 року;

- 19 818, 14 грн. (дев'ятнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн. 14 коп.) пені;

- 1 231, 30 грн. (одна тисяча двісті тридцять одна грн. 30 коп.) 3 % річних.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток, вул. Маршала Василевського, 55-А, м. Миколаїв, 54055 () в доход Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір за позовом (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області, ):

- 881, 71 грн. (вісімсот вісімдесят одна грн. 71 коп.) - судового збору.

Наказ видати державній податковій інспекції після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () в доход Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір за позовом (П.І.Б. чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області, ):

- 718, 47 грн. (сімсот вісімнадцять грн. 47 коп.) - судового збору.

Наказ видати державній податковій інспекції після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 18.04.2016 року.

Суддя Е.М. Олейняш