РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/20746/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Неос Банк"
про стягнення 133 811 976,30 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Козленко О.В. (дов. № 000440/14 від 25.06.2014 року)
від відповідача-1не з'явився
від відповідача-2не з'явився
від третьої особине з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 14 квітня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" (надалі по тексту - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" (надалі по тексту - відповідач-2) про стягнення 133 811 976,30 грн., в тому числі 5 705 790,10 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.07.2015 року становить 126 139 510,70 грн., з яких 4 370 742,70 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1 335 047,40 доларів США прострочені проценти за користування кредитом; 4 683461,78 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 2 989 003,89 грн. пені за прострочення сплати процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" зобов'язань за Кредитним договором № 14-694/2010 від 12.10.2010 року в частині повернення кредитних коштів. У зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" є поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" за Договором поруки № 14-694/2010/П-2 від 27.09.2011 року щодо виконання останнім умов Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року в частині погашення суми кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів наявну заборгованість за Кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року порушено провадження у справі № 910/20746/15, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Неос Банк" та призначено справу до розгляду на 10.09.2015 року.

09.09.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

09.09.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких третя особа підтримала заявлені позовні вимоги, розгляд справи просила проводити без участі уповноваженого представника.

10.09.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача-1 та третьої особи в судове засідання 10.09.2015 року не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд, розглянувши подане відповідачем-1 клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 року розгляд справи було відкладено на 08.10.2015 року, у зв'язку з неявкою відповідача-1, третьої особи, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

07.10.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 08.10.2015 року представники сторін подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане сторонами 08.10.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Представник відповідача-1 підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі та надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача-2 підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі та надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник позивача не заперечив проти поданого клопотання про зупинення провадження у справі.

Дослідивши у судовому засіданні 08.10.2015 року клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі № 910/20746/15 до вирішення справи № 910/23245/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" про визнання припиненими правовідносин за договором поруки, суд дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 року зупинено провадження у справі № 910/20746/15 до вирішення справи № 910/23245/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" про визнання припиненими правовідносин за договором поруки.

10.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, в якому останній повідомив суд про прийняття Київським апеляційним господарським судом постанови від 25.02.2016 року у судовій справі № 910/23245/15, якою рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2015 року у справі № 910/23245/15 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 року поновлено провадження у справі № 910/20746/15, розгляд справи призначено на 31.03.2016 року.

31.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши подане відповідачем-1 клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року розгляд справи було відкладено на 05.04.2016 року, у зв'язку з неявкою учасників судового процесу, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

05.04.2016 року представник відповідача-1 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

05.04.2016 року у зв'язку з перебуванням судді Стасюка С.В. на лікарняному, розгляд справи № 910/20746/15 не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 року розгляд справи № 910/20746/15 призначено на 14.04.2016 року.

У судовому засіданні 14.04.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання 14.04.2016 року не з'явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Кіпру", в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Неос Банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" (позичальник) укладено Кредитний договір № 14-694/2010, предметом якого є надання банком позичальнику у тимчасове користування грошових коштів на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на умовах: сума кредиту - 1 500 000 доларів США 00 центів; строк користування кредитом - з 12.10.2010 року по 11.10.2012 року (включно); процентна ставка за користування кредитом - LIBOR (1M)+10,5% процентів річних за строковою заборгованістю та LIBOR (1M)+15,5% процентів річних у разі порушення позичальником строків повернення заборгованості за цим Договором.

Відповідно до пункту 2.3 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, надання кредиту здійснюється банком шляхом конвертації кредитних коштів в національну валюту з подальшою оплатою платіжних документів позичальника після надання позичальником відповідних платіжних та підтверджуючих документів.

Відповідно до пункту 2.4 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, датою надання кредиту є дата перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника.

Повернення кредиту здійснюється позичальником у валюті кредиту шляхом безготівкового перерахування відповідної суми коштів на позичковий рахунок № 3001, відкритий у Публічному акціонерному товаристві "Банк Кіпру" (пункт 2.5 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року).

Відповідно до пункту 2.6 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, датою повернення кредиту вважається дата надходження відповідної грошової суми, що позичалася, на рахунок, визначений у пункті 2.5 цього Договору.

Пунктом 2.7 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року сторони погодили наступну черговість погашення позичальником заборгованості: у першу чергу підлягає сплаті прострочена заборгованість за нарахованими процентами разом з неустойкою (штрафом, пенею); у другу чергу підлягають сплаті нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув; у третю чергу підлягає сплаті прострочена заборгованість за кредитом; у четверту чергу підлягає сплаті строкова заборгованість за кредитом.

Відповідно до пункту 2.8 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010, банк встановлює графік погашення заборгованості за наданим кредитом у відповідності до Додатку № 1 до цього Договору, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з пунктом 2.10 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно 21 числа кожного місяця за період з 21 числа минулого по 20 число поточного місяця на фактичні залишки заборгованості по кредиту за фактичний час користування кредитом. При розрахунку сплати за нарахованими процентами приймається рік рівний 365/366 календарних днів, в місяці враховується фактична кількість календарних днів.

Відповідно до пункту 2.11 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, нараховані проценти позичальник сплачує щомісячно до 27 числа кожного місяця.

Згідно з пунктом 3.2.5 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, позичальник зобов'язаний забезпечити повне повернення кредиту та процентів за користування ним, а також сплату неустойки (штрафу, пені) за цим Договором в строк по 11.10.2012 року.

Позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячну сплату нарахованих процентів у строки та у порядку, що зазначені у пункті 2.11 цього Договору (пункт 3.2.6); здійснювати повернення кредиту у строки, що встановлюються відповідно до графіку повернення кредитної заборгованості, зазначеного у Додатку № 1 до цього Договору. (пункт 3.2.7).

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, якими вносились зміни та доповнення до вказаного Кредитного договору.

Зокрема, Додатковою угодою № 3 від 27.09.2015 року сторони погодили викласти пункт 1.1.2 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року у наступній редакції: "строк користування кредитом встановлюється з 12.10.2010 року по 11.10.2017 року (включно)".

Додатковою угодою № 11 від 09.07.2012 року сторони визначили, що сума кредиту складає 4 465 000 доларів США 00 центів.

Додатковою угодою № 14 від 23.04.2013 року сторони виклали Додаток № 1 до Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року (Графік повернення кредитної заборгованості) у новій редакції, визначивши дату та розмір погашення кредиту.

27.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Кіпру" ( кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" (поручитель) було укладено Договір поруки № 14-694/2010/П-2 (надалі по тексту - Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, укладеного між кредитором та позичальником.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3 та 2.4 Договору поруки, змістом зобов'язання є повернення кредиту за кредитним договором в сумі 4 110 000 доларів США в строк до 11.10.2017 року з дотриманням при цьому визначеного кредитним договором порядку сплати періодичних платежів або у випадках, передбачених кредитним договором та/або цим договором, та/або чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 4.1.1 Договору поруки, поручитель зобов'язаний в семиденний строк з дня отримання письмової вимоги кредитора виконати забезпечене порукою зобов'язання шляхом перерахування суми основної (позичкової) заборгованості за кредитом, процентів, комісій, неустойки (пені, штрафів) та інших платежів, а також витрат кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за Кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов'язків за Кредитним договором, на рахунки , вказані у вимозі кредитора.

Пунктом 4.1.2 Договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язаний у разі невиконання позичальником та/або поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

09.07.2012 року Додатковою угодою № 2 сторони внесли зміни до пункту 2.1 Договору поруки та виклали його у новій редакції, зазначивши, що змістом зобов'язання, забезпеченого порукою, є повернення кредиту за Кредитним договором в сумі 4 465 000 доларів США 00 центів в строк до 11.10.2017 року (кінцевий термін) з дотриманням при цьому визначеного Кредитним договором порядку сплати періодичних платежів або у випадках, передбачених Кредитним договором та/або цим Договором та/або чинним законодавством України.

30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Неос Банк" (клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (фактор) укладено Договір факторингу № 13/14-Ф, в порядку та на умовах якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за основним договором в розмірі та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.2 Договору факторингу № 13/14-Ф, опис, характеристика, обсяг та розмір прав грошової вимоги до боржника за основним договором, що відступаються відповідно до умов цього Договору, зазначені у Додатку № 1 до даного Договору.

Згідно з пунктом 2.3 Договору факторингу № 13/14-Ф, права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання цього Договору. Додаткового оформлення відступлення прав грошової вимоги не вимагається. Після переходу прав грошової вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права грошової вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора чи клієнта або підписання будь-яких документів.

Відповідно до пункту 2.4 Договору факторингу № 13/14-Ф, у зв'язку з підписанням цього Договору фактору передаються права клієнта як кредитора/заставодержателя за договорами забезпечення, що укладені в забезпечення виконання зобов'язань боржника за основним договором, які передбачені у Додатку № 1 до цього Договору, наступним чином: перехід прав клієнта за договорами забезпечення, зазначеними у пунктах 1.2.2. - 1.2.4 Додатку № 1 до цього Договору, здійснюється на підставі цього Договору без будь-якого додаткового оформлення одночасно з переходом права грошової вимоги за основним договором. Права за договорами забезпечення, зазначеними у пунктах 1.2.2. - 1.2.4 Додатку № 1 до цього Договору переходять до фактора в силу положень законодавства України та цього Договору. Перехід прав клієнта за договорами забезпечення, зазначеними у пункті 1.2.1 Додатку № 1 до цього договору, оформлюється окремим договором між фактором та клієнтом.

Відповідно до пункту 1 Додатку № 1 до Договору факторингу № 13/14-Ф, в порядку та на умовах, визначених Договором, фактору відступаються наступні права: права грошової вимоги за Кредитним договором № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, укладений між клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа", а саме: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в сумі 4 370 742 доларів США 70 центів; право вимоги сплати процентів за користування кредитом у розмірі, встановленим основним договором, нарахованих і несплачених станом на дату підписання даного Договору, у сумі 790 871 доларів США 20 центів; право вимоги сплати процентів за користування кредитом та комісій, що будуть нараховані в майбутньому на підставі основного договору; інші, крім зазначених, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (майбутня вимога) на підставі основного договору.

Згідно з пунктом 1.2 Додатку № 1 до Договору факторингу № 13/14-Ф, в порядку та на умовах, визначених договором факторингу, відступаються вказані права вимоги за основним договором, забезпечені порукою відповідно, зокрема, до Договору поруки № 14-694/2010/П-2 від 27.09.2011 року, укладеного між клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа".

Пунктом 3.1 Договору факторингу № 13/14-Ф сторони визначили, що загальна сума прав грошової вимоги, що відступаються відповідно до умов цього Договору, становить 5 161 613 доларів США 90 центів.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Неос Банк" передало Публічному акціонерному товариству "Альфа-Банк" право грошової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 4 370 742 доларів США 70 центів та заборгованості зі сплати процентів у загальному розмірі 790 871 доларів США 20 центів, а саме: 16 870 доларів США 59 центів строкових процентів та 774 000 доларів США 61 цент прострочених процентів (4370742,70 + 790871,20 = 5161 613,90), яка виникла у Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" за Кредитним договором № 14-694/2010 від 12.10.2010 року станом на дату укладення Договору факторингу № 13/14-Ф (30.09.2014 року).

Відповідно до пункту 3.2 Договору факторингу № 13/14-Ф, фактор зобов'язаний передати в розпорядження клієнта грошові кошти у розмірі 2 949 068 доларів США 83 центи шляхом перерахування їх на рахунок клієнта в день підписання цього Договору.

Відповідно до пункту 3.3 Договору факторингу № 13/14-Ф, за передані фактором у розпорядження клієнта грошові кошти клієнт сплачує фактору плату (комісійну винагороду) у розмірі 3 818 грн. 84 коп. шляхом перерахування протягом 3 робочих днів з дня здійснення фактором оплати, передбаченої у пункті 3.2 цього Договору.

Позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Банк Кіпру" належним чином виконало свій обов'язок за Кредитним договором № 14-694/2010 від 12.10.2010 року та у повному обсязі надало кредит позичальнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Основа", у підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії меморіальних ордерів.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Основа" не в повному обсязі здійснювало повернення кредиту та не сплачувало відсотки за користування кредитом у встановленому Кредитним договором розмірі, у зв'язку з чим у позичальника за Кредитним договором виникла прострочена заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом.

За твердженням позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі 4 370 742,70 доларів США, яка станом на 17.07.2015 року складається із простроченої заборгованості у розмірі 1 870 342,70 доларів США (виникла до 27.06.2015 року відповідно до графіку повернення кредитної заборгованості, викладеному у додатковій угоді № 14) та строкової заборгованості у розмірі 2 500 400 доларів США за період з 27.06.2015 року по 11.10.2017 року (відповідно до графіку повернення кредитної заборгованості, викладеному у додатковій угоді № 14).

Підпунктом 3.3.7 пункту 3.3.7 Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року сторони погодили, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, погашення процентів за ним та сплати інших платежів, передбачених цим Договором у випадку порушення позичальником умов даного договору, зокрема, щодо строків повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів.

28.05.2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк Кіпру", керуючись підпунктом 3.3.7 пункту 3.3 Кредитного договору, звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" з вимогою про дострокове виконання зобов'язань, а саме, у термін, що не перевищує 30 календарних днів з дати одержання вимоги, але в будь-якому разі не пізніше 45 календарних днів з дня направлення її банком, повернути строкову заборгованість за кредитом у сумі 3 750 600 доларів США; прострочену заборгованість за кредитом у сумі 620 142,70 доларів США; сплатити строкові проценти за користування кредитом у сумі 42 077,57 доларів США; сплатити прострочені проценти за користування кредитом у сумі 239 662,43 доларів США; сплатити пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 11 258,88 доларів США; сплатити проценти за фактичне користування кредитом, які будуть нараховані по дату фактичного погашення заборгованості.

Вказана вимога була отримана Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" 03.06.2014 року, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" 02.06.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

За твердженням позивача вищезазначена вимога про виконання порушених зобов'язань та сплату простроченої суми боргу по Кредитному договору залишились невиконаними.

Зважаючи на вищевикладене. позивач просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" про стягнення 133 811 976,30 грн., в тому числі 5 705 790,10 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.07.2015 року становить 126 139 510,70 грн., з яких 4 370 742,70 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 1 335 047,40 доларів США прострочені проценти за користування кредитом; 4 683 461,78 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 2 989 003,89 грн. пені за прострочення сплати процентів.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У свою чергу, нормами статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Неос Банк" взяті на себе зобов'язання щодо надання відповідачу - 1 кредиту виконав належним чином, що підтверджується меморіальними ордерами, належним чином засвідчені копії яких місяться в матеріалах справи.

Частинами першою та сьомою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що за Договором факторингу Публічне акціонерне товариство "Неос Банк" передало банку право грошової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 4 370 742,70 доларів США та заборгованості зі сплати процентів у загальному розмірі 790 871,20 доларів США, а саме: 16 870,59 доларів США строкових процентів та 774 000,61 доларів США прострочених процентів (4 370 742,70 + 790 871,20 = 5 161 613,90), яка виникла у Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" за Кредитним договором станом на дату укладення Договору факторингу (30.09.2014 року).

Таким чином, загальний розмір заборгованості зі сплати процентів (строкових та прострочених), нарахованих за користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" кредитними коштами за Кредитним договором, станом на 17.07.2015 становить 1 335 047,40 доларів США.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як вже зазначалось судом, 27.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Кіпру" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" було укладено Договір поруки № 14-694/2010/П-2, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 14-694/2010 від 12.10.2010 року, укладеного між кредитором та позичальником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як передбачено статтею 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові надається право на власний розсуд вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Перевіривши надані позивачем за первісним позовом розрахунки заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" за кредитом та заборгованості зі сплати процентів за користуванням кредитом, суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 4 683 461,78 грн. пені, нарахованої у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" своїх зобов'язань в частині повернення кредиту та 2 989 003,89 грн. пені, нарахованої у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Основа" своїх зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом.

У частині 1 статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повернення кредиту та/або процентів за ним позичальник сплачує банку пеню у розмірі діючої на період прострочення подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені, суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" за кредитом у сумі 4 370 742,70 доларів США, за процентами за користування кредитом у сумі 1 335 047,40 доларів США та пені у сумі 7 672 465,68 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачами не були спростовані, зокрема, позичальником за Кредитним договором та поручителем за Договором поруки станом на момент розгляду справи не надано доказів сплати вказаних грошових коштів та не спростовано їх розміру.

Слід зазначити, що позивачем були надіслані відповідачам повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором, в яких повідомлено про укладення Договору факторингу та те, що починаючи з 01.10.2014 року всі обов'язки за Договором і Кредитним договором мають бути виконані на користь позивача.

Вказані вимоги були отримані відповідачем-1 09.10.2014 року, а відповідачем-2 13.10.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачами не спростовано належними засобами доказування обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом у сумі 4 370 742,70 доларів США, за процентами за користування кредитом у сумі 1 335 047,40 доларів США та пені у сумі 7 672 465,68 грн.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідачів.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Основа" (03150, м. Київ, вулиця Ковпака, будинок 17, ідентифікаційний код 13669489) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька Основа" (79017, місто Львів, вулиця Водогінна, будинок 2, ідентифікаційний код 33419843) заборгованість за кредитом у сумі 4 370 742 (чотири мільйони триста сімдесят тисяч сімсот сорок два) долари США 70 центів, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 1 335 047 (один мільйон триста тридцять п'ять тисяч сорок сім) доларів США 40 центів, пені у сумі 7 672 465 (сім мільйонів шістсот сімдесят дві тисячі чотириста шістдесят п'ять) грн. 68 коп., 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2016 року

Суддя С.В. Стасюк