ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа № 914/3835/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор, с. Павлів, Радехівський район, Львівська область №8 від 06.01.2016р.

на рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2015р.

у справі № 914/3835/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор, с. Павлів, Радехівський район, Львівська область

про стягнення 194366,65 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник,

19.01.2016р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор на рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2015р. у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4 При цьому, відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 21.01.2016р. зазначена вище апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 16.02.2016р.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гнатюк Г.М., 16.02.2016р. судове засідання не відбулось, про що було повідомлено сторони.

Зважаючи на те, що станом на 09.03.2016р. відпали обставини, які унеможливили проведення судового засідання 16.02.2016р., у відповідності до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015р. №25, ухвалою суду від 09.03.2016р. призначено розгляд справи на 22.03.2016 року.

У судовому засіданні 22.03.2016р. оголошено перерву до 24.03.2016р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 року продовжено строк розгляду спору до 24.03.2016р.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю суддів членів колегії Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л. розпорядженням в.о. керівника апарату суду №70 від 24.03.2016р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.03.2016р. до складу колегії входять: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді: Бонк Т.Б., Хабіб М.І.

Рішення може прийматись тільки тим суддею (суддями), який брав участь у розгляді справи з його початку. В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений п. 3 ч. 4 ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів принцип незмінності судді, слід починати з початку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених ст. 69 ГПК України строків вирішення спору.

Ухвалою суду від 24.03.2016р. відкладено розгляд справи на 11.04.2016р.

У судовому засіданні 11.04.2016р. оголошено перерву до 19.04.2016р.

У звязку з перебуванням у відрядженні судді члена колегії Хабіб М.І. та перебуванням у відпустці судді члена колегії Бонк Т.Б. розпорядженням керівника апарату суду №140 від 18.04.2016р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2016р. до складу колегії входять: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді: Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л.

В судове засідання 19.04.2016р. зявилися представники сторін, які надали суду усні пояснення.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.12.2015р. у справі №914/3835/15 (суддя Долінська О.З.) позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор на користь Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз від імені якого діє Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз 10 302,19 грн. 3% річних, 173 609,45 грн. пені та 2 758,67 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Суд виходив з того, що попередня оплата відповідачем була внесена з порушенням строків, встановлених п. 5.5. договору, а також у розмірі, що не відповідає умовам договору, а тому позовні вимоги про стягнення за прострочення виконання зобов'язань за договором нарахувань підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з неповним з'ясування обставини, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, у звязку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз від імені якого діє Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз задоволити частково, а саме 9 535,00 грн. 3% річних, 164 853,00 грн. пені. Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги, що плановий обсяг транспортування природного газу за жовтень 2015р. у розмірі 8000,00 тис. м. куб. був чинний до 30.09.2015р., а з 01.10.2015р. (набрання чинності додаткової угоди від 01.10.2015р. (а.с.126) був сторонами зменшений та становив 6600,00 тис. м. куб., що не було враховано при нарахуванні пені та 3% річних. При нарахуванні позивачем пені та 3% річних за порушення відповідачем строків внесення передоплати за транспортування природного газу суд погодився із тарифом в розмірі 615,10 грн. за 1000 м. куб. газу (без ПДВ), однак вказавши у рішенні суду тарифи у розмірі 75,80 грн. (без ПДВ) за липень-вересень 2015 р. та у розмірі 4,50 грн. (без ПДВ) за жовтень-листопад 2015 р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу №621/6 від 12.02.2016р. (вх.№01-04/1134/16 від 12.02.2016р.) просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2015р. у справі №914/3835/15 без змін.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2015р. у справі №914/3835/15 частково скасувати, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 (надалі договір), за умовами якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними газопроводами природного газу, з пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобовязувався вносити плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними газопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Згідно п. 1.2. договору, сторони погодили річний плановий обсяг транспортування природного газу замовнику 42 500 тис. куб. м., в тому числі по місяцях, зокрема: за серпень 100,00 тис. куб. м.; за вересень 7500,00 тис. куб. м.; за жовтень 8000,00 тис. куб. м.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно п. 5.3. договору вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 1 Договору, та податку на додану вартість.

Відповідно до п. 5.5. оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, в якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг з урахуванням раніше перерахованих коштів.

01.10.2015 р. сторони уклали додаткову угоду №1 від 01.10.2015 р. до договору, де в розділ Предмет договору, внесли зміни у п. 1.2. в редакції, згідно якої річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника протягом 2015 року складає 30 020,00 тис. куб. м. у тому числі по місяцях, зокрема: за серпень 100,00 тис. куб. м.; за вересень 6600,00 тис. куб. м.; за жовтень 6600,00 тис. куб. м. Інші умови договору залишились незмінними.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно договору, відповідач повинен був оплатити вартість транспортування природного газу, виходячи з планового обсягу газу, передбаченого п. 1.2. договору та згідно з встановленими обсягами на відповідний місяць 2015 р., зокрема за серпень до 22 липня 2015 р., за вересень до 22 серпня 2015 р., за жовтень до 21 вересня 2015 р.

Попередня оплата вартості наданих відповідачу у серпні вересні 2015 р. послуг була здійснена з порушенням строків, встановлених п. 5.5. договору та у розмірі, що не відповідає умовам договору, що було підставою звернення позивача до господарського суду Львівської області з позовом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 03.03.2015 р. №503 Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, постачання природного газу, установлено тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів, у розмірі 615,10 грн. за 1000 м3 без урахування податку на додану вартість. Цей тариф застосовується до розрахунку вартості послуг за червень 2015 р. Судом першої інстанції помилково вказано, що згідно вищевказаної постанови тариф на транспортування 1000 м3 газу по магістральних газопроводах позивача для відповідача встановлено в розмірі 144,10 грн. (без ПДВ) (рядок 27 додатку №1 до зазначеної постанови НКРЕКП), оскільки даний тариф встановлений для ПАТ "Рівнегаз".

Відповідно до постанови НКРЕКП від 03.03.2015 р. №1888 Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, постачання природного газу, установлено тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів, у розмірі 615,10 грн. за 1000 м3 без урахування податку на додану вартість. Цей тариф застосовується до розрахунку вартості послуг за липень-вересень 2015 р. Судом першої інстанції помилково вказано, що тариф на транспортування 1000 м. куб. газу по магістральних газопроводах позивача для відповідача встановлено у розмірі 75,80 грн. (без ПДВ) (рядок 27 додатку № 1 до зазначеної постанови НКРЕКП), оскільки даний тариф встановлений для ПАТ "Рівнегаз".

Згідно постанови НКРЕКП від 24.09.2015 р., № 2383 Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, установлено тариф на послуги транспортування природного газу (на транспортування природного газу магістральними трубопроводами) для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів, у розмірі 615,10 грн. за 1000 м3 без урахування податку на додану вартість. Цей тариф застосовується до розрахунку вартості послуг за жовтень-листопад 2015 р. Судом першої інстанції помилково вказано, що тариф на транспортування1000 м3 газу по магістральних газопроводах позивача для відповідача встановлено у розмірі 4,50 грн. (без ПДВ) (рядок 27 додаток №1 до зазначеної постанови), оскільки даний тариф встановлений для ПАТ "Рівнегаз".

Апелянт стверджує, що при нарахуванні позивачем пені та 3% річних за порушення відповідачем строків внесення передоплати за транспортування природного газу суд погодився із тарифом в розмірі 615,10 грн. за 1000 м. куб. газу (без ПДВ), однак вказавши у рішенні суду тарифи у розмірі 75,80 грн. (без ПДВ) за липень-вересень 2015 р. та у розмірі 4,50 грн. (без ПДВ) за жовтень-листопад 2015 р. Суд зазначає, що дані доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки тарифи у розмірі 75,80 грн. (без ПДВ) за липень-вересень 2015 р. та у розмірі 4,50 грн. (без ПДВ) за жовтень-листопад 2015 р., які вказані судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлені для ПАТ "Рівнегаз". Однак, як вбачається з вищевказаних постанов НКРЕКП для відповідача у серпні-жовтні 2015р. був встановлений тариф у розмірі 615,10 грн. за 1000 м3 без урахування податку на додану вартість, що і був застосований у розрахунках позивача з відповідачем та розрахунках пені та 3% річних.

Попередня оплата вартості транспортування природного газу, виходячи з планового обсягу газу, передбаченого п. 1.2. договору та згідно з встановленими лімітами на відповідний місяць 2015 р. була внесена відповідачем з порушенням строків, встановлених договором, а також у розмірі, що не відповідає умовам договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Місцевим господарським судом задоволено до стягнення з відповідача 3% річних 10 302,19 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

Щодо вимоги позивача про стягнення пені, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із п. 7.3 Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача 173 609,45 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором згідно проведеного позивачем розрахунку (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції про стягнення 10 302,19 грн. 3% річних, 173 609,45 грн. пені не може погодитись враховуючи наступне.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що плановий обсяг транспортування природного газу у розмірі 8000,00 тис. м. куб. був чинний до 30.09.2015р., а з 01.10.2015р. (набрання чинності додаткової угоди від 01.10.2015р.) був сторонами зменшений та становив 6600,00 тис. м. куб., що не було враховано при нарахуванні пені та 3% річних. Колегія суддів погоджується з даними доводами скаржника та вважає їх обґрунтованими.

Суд першої інстанції вказав, що дія даної угоди не змінює обсяги жовтня 2015 р., оскільки зобовязання сплатити аванс за жовтень виникло у відповідача до 21 вересня 2015 р., до моменту укладення додаткової угоди.

01.10.2015 р. сторони уклали додаткову угоду №1 від 01.10.2015 р. до договору, де в розділ Предмет договору, внесли зміни у п. 1.2. в редакції, згідно якої річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника протягом 2015 року складає 30 020,00 тис. куб. м. у тому числі по місяцях, зокрема: за жовтень 6600,00 тис. куб. м. Таким чином, з 01.10.2015 р. згідно додаткової угоди №1 було внесено зміни до договору та встановлено менший обсяг транспортування природного газу за жовтень 6600,00 тис. куб. м.

Зобовязання сплатити аванс за жовтень виникло у відповідача до 21 вересня 2015 р., однак з 01.10.2015 р. дане зобовязання було змінене враховуючи зменшення планового обсягу транспортування природного газу, а тому має бути врахований плановий обсяг транспортування природного газу 6600,00 тис. куб. м. при розрахунках пені та 3% річних за період з 01.10.2015р. по 14.10.2015р.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Львівської області в частині стягненні 8756,45 грн. пені та 767,19 грн. 3% річних і в цій частині в позові слід відмовити, а в решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Скаржником за подання апеляційної скарги сплачено 3207,04 грн. судового збору згідно платіжного доручення №1 від 06.01.2016р. Згідно ст. 4 Закону України Про судовий збір (зі змінами та доповненнями) за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог сума судового збору що підлягала сплаті при поданні апеляційної скарги мала становити 3034,54 грн.

Згідно ст. 7 Закону України Про судовий збір (зі змінами та доповненнями) скаржник має право звернутись до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор задоволено, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 3034,54 грн., в порядку ст. 49 ГПК України, слід покласти позивача.

У відповідності із статтею 49, пунктом 10 статті 105 ГПК України апеляційний господарський суд здійснює новий розподіл судових витрат у справі.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 104, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2015р. у справі №914/3835/15 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор 767,19 грн. 3% річних, 8756,45 пені і в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В решті рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2015р. у справі №914/3835/15 залишити без змін, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор (80250, Львівська область, Радехівський район, с.Павлів, просп. Юності, 39, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз від імені якого діє Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз (79053, м.Львів, вул. І.Рубчака,3, ) 9 535,00 грн. 3% річних, 164 853,00 грн. пені та 2 615,82 грн. судового збору.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз від імені якого діє Управління магістральних газопроводів Львівтрансгаз (79053, м. Львів, вул. І.Рубчака, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Радехівський цукор (80250, Львівська область, Радехівський район, с.Павлів, просп. Юності, 39, ) 3034,54 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Господарському суду Львівської області видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 25.04.2016р.