ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року Справа № 904/9860/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В.- доповідача,

суддів: Сизько І.А., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика": ОСОБА_1, ордер серіїї ДП №000013 від 02.11.2015 р., адвокат

від товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" та товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" представники у судове засідання не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лан" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/9860/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", м.Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц", м.Київ

про стягнення 444 398 грн. 12 коп.,

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", м.Підгородне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання " Трансавтоматика ", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Трансавтоматика" (надалі ТОВ "НВО "Трансавтоматика") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" (надалі ТОВ «ЛАН») на свою користь 315 000 грн. заборгованості за вересень, жовтень 2015 року, 3 622 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 1 035 грн. 62 коп. 3% річних, 124 740 грн. неустойки та 6 665 грн. 98 коп. понесених витрат по сплаті судового збору. Окрім того, просило суд залучити товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (надалі - «Деміс Канц») до розгляду справи в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року порушено провадження у справі №904/9860/15 за вищезазначеним позовом; до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ТОВ "Деміс Канц", справу призначнено до розгляду в судове засідання на 03.12.2015 року.

03.12.2015 року ТОВ "НВО "Трансавтоматика" подало до місцевого господарського суду клопотання про залучення ТОВ "Деміс Канц" до розгляду справи в якості відповідача-2. Позивачем також подано доповнення до позовної заяви, в яких він просить солідарно стягнути з ТОВ "ЛАН" та ТОВ "Деміс Канц" на свою користь 315 000 грн. заборгованості за вересень, жовтень 2015 року; з ТОВ "ЛАН" на свою користь 157 500 грн. заборгованості за листопад 2015 року, 165 564 грн. неустойки, 1 242 грн. 74 коп. 3% річних, 3 622 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 9 643 грн. 95 коп. понесених витрат по сплаті судового збору та 9 000 грн. витрат на послуги адвоката.

15.12.2015 року ТОВ «ЛАН» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою про визнання недійсним з моменту укладання договору безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014 року, укладеного між ТОВ «ЛАН» та ТОВ "НВО "Трансавтоматика", яка ухвалою господарського суду Дніпропетровьскої області від 17.12.2015 року у справі №904/9860/15 прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2016 року до участі у справі №904/9860/15 за первісним позовом в якості відповідача-2 залучено ТОВ «Деміс Канц», якого виключено зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням господарьского суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/9860/15 (суддя Петрова В.І.) первісний позов задоволено частково; з ТОВ "ЛАН" та ТОВ "Деміс Канц" на користь ТОВ "НВО"Трансавтоматика" солідарно стягнуто 315 000 грн. заборгованості за вересень, жовтень 2015 року; з ТОВ «ЛАН» на користь ТОВ «НВО «Трансавтоматика» стягнуто 157 500 грн. заборгованості за листопад 2015 року, 1 242 грн. 74 коп. 3% річних, 3 553 грн. 07 коп.судового збору та 2 500 грн. витрат на послуги адвоката; з ТОВ "Деміс Канц" на користь ТОВ "НВО "Трансавтоматика" стягнуто 3 553 грн. 07 коп. судового збору та 2 500 грн. витрат на послуги адвоката; в іншій частині первісного позову відмовлено; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «Лан» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

ТОВ «Лан» та ТОВ «Деміс Канц» на виклик суду двічі не зявились, про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, отже колегія суддів вважає за можливе переглянути справу в апеляційному порядку за їх відсутності.

Клопотання ТОВ «Деміс Канц» про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване зайнятістю його повноважного представника в іншому судовому процесі, задоволенню не підлягає, оскільки, по-перше, він не обмежений колом представників при розгляді справи, по-друге, про необхідність надання додаткових доказів або пояснень по суті спору в клопотанні не вказано.

ТОВ "НВО "Трансавтоматика" проти доводів апеляційної скарги заперечило, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судових засіданнях представника ТОВ "НВО "Трансавтоматика", дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ТОВ "НВО «Трансавтоматика» (кредитор) та ТОВ "ЛАН" (позичальник) укладений договір №2 безвідсоткової фінансової позики від 14.08.2014 року (надалі договір-1), за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику безвідсоткову фінансову позику в строк, зазначений даним договором, а останній зобов'язався прийняти її та повернути на умовах, визначених договором.

Згідно п.2.1. договору-1 сума позики, що надається позичальнику, становить 1 890 000 грн. без ПДВ.

Позика надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позичальника, а саме: розрахунковий рахунок №5985 у ПАТ "Акта Банк" м.Дніпропетровськ, МФО 307394 (п.3.1 договору-1).

Відповідно до п.4.1. договору-1 строк надання позики позичальнику становить 25 місяців.

На виконання умов договору-1 ТОВ "НВО "Трансавтоматика" перерахувало ТОВ "ЛАН" на його розрахунковий рахунок №5985 у ПАТ "Акта Банк" м. Дніпропетровськ, МФО 307394 1 890 000 грн. поворотної фінансової допомоги, що підтверджується платіжним дорученням №540 від 14.08.2014 року (а.с.19).

Пунктом 4.2. договору передбачено, що, починаючи з 14-го місяця з моменту отримання позики, позичальник зобов'язаний перераховувати на розрахунковий рахунок кредитора суму заборгованості рівномірними частками до моменту повного погашення заборгованості, з урахуванням строку, зазначеного у п.4.1. договору, згідно графіку погашення:157 500 грн. в строк до 15.09.2015 року; 157 500 грн. в строк до 15.10.2015 року; 157 500 грн. в строк до 15.11.2015 року; 157 500 грн. в строк до 15.12.2015 року; 157 500 грн. в строк до 16.01.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.02.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.03.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.04.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.05.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.06.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.07.2016 року; 157 500 грн. в строк до 16.08.2016 року.

Згідно п.5.1. договору по закінченні строку, вказаного в п.4.1. договору, позичальник зобов'язується протягом двох банківських днів повернути суму позики в повному обсязі. Позика повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок кредитора (п.5.2. договору).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільнгого кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ЛАН" порушило встановленний договором-1 графік погашення позики, не повернуло у визначені даним графіком строки частину позики за вересень, жовтень та листопад 2015 року у загальному розмірі 472 500 грн.; ним не подано доказів перерахування на рахунок ТОВ «НВО «Трансавтоматика» заборгованості за спірний період.

Між ТОВ "Деміс Канц" (поручитель) та ТОВ "НВО "Трансавтоматика" (кредитор) укладений договір поруки №1 від 14.08.2014 року (надалі договір-2), за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов'язків ТОВ "ЛАН" (боржник) по поверненню коштів у розмірі 1 890 000 грн. за договором безвідсоткової фінансової позики №2 від 14.08.2014 року, укладеним між кредитором та боржником.

За п.1.2. договору-2 у разі порушення боржником основного договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.3.1. договору-2 у випадку невиконання боржником своїх обов'язків за основним договорам поручитель зобов'язується у строк не пізніше ніж 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги кредитора виконати за боржника його обов'язок по договору.

Пунктом 3.2. договору-2 передбачено, що невиконанням обов'язку за основним договором вважаються несвоєчасні розрахунки боржником або відсутність розрахунків чи розрахунки не в повному обсязі, порушення графіку розрахунків. Кредитор має право направляти вимогу, а поручитель зобов'язаний її виконати, якщо строк прострочення оплати за основним договором перевищує один робочий день (п.3.3. договору-2).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст.559 Цивільного кодексу України (п.п.5.1., 5.2. договору-2).

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

За ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

11.11.2015 року ТОВ "НВО "Трансавтоматика" надіслало на адресу ТОВ "Деміс Канц" вимогу за №338 від 09.11.2015 року за договром-2 про погашення заборгованості боржника за договором-1 за вересень, жовтень 2015 року у розмірі 315 000 грн. (а.с.130), яка повернулась ТОВ "НВО "Трансавтоматика" із відміткою підприємства зв'язку від 12.12.2015 року "за закінченням строку зберігання" (а.с.131-134).

Окрім того, 11.11.2015 року ТОВ "НВО "Трансавтоматика" надіслало на адресу ТОВ "Деміс Канц", що зазначена у договорі-2, вимогу за №337 від 09.11.2015 року про погашення заборгованості за вересень, жовтень 2015р. у розмірі 315 000 грн. (а.с.125), яка також повернулась ТОВ "НВО "Трансавтоматика" із відміткою підприємства зв'язку від 14.12.2015 року "за закінченням строку зберігання" (а.с.126-129).

Доказів плати позивачу заборгованості за договором-1 за вересень-жовтень 2015 року ТОВ «Деміс Канц» не подано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача за первісним позовом про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованості за вересень, жовтень 2015 року у розмірі 315 000 грн., а також про стягнення з відповідача-1 заборгованості за листопад 2015 року у розмірі 157 500 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно п.7.2. договору-1 у разі прострочення строків повернення позики позичальник зобов'язується виплатити штрафну неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми отриманої позики, за кожний день порушення строків виконання зобов'язань.

ТОВ "НВО "Трансавтоматика", посилаючись на п.7.2. договору, просить стягнути з ТОВ «ЛАН» неустойку у розмірі 165 564 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення такої вимоги, оскільки сторони п.4.1 та п.5.1 договору-1 визначили строк повернення позики, який на момент пред'явлення позову до суду ще не настав, а відтак і не можуть застосовуватися наслідки її неповернення, визначені договором-1.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ТОВ "НВО "Трансавтоматика" просить стягнути з ТОВ «Лан» інфляційні у розмірі 3 622 грн. 50 коп. за вересень 2015 року.

Інфляційні слід нараховувати з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Оскільки повернення частини позики у розмірі 157 500 грн. необхідно було здійснити до 15.09.2015 року, нарахувати інфляційні слід з жовтня 2015 року, та оскільки вимогою первісного позову є стягнення інфляційних тільки за вересень 2015 року, у її задоволенні слід відмовити.

Вимоги первісного позову щодо стягнення з відповідача-1 3% річних в розмірі 1 242 грн. 74 коп., які нараховані за період: з 15.09.2015 року по 27.11.2015 року колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо витрат ТОВ "НВО "Трансавтоматика" на адвокатські послуги у розмірі 9 000 грн., які воно просить покласти на ТОВ «Лан», як на особу, внаслідок неправомірних дій якої виник спір, слід зазначити наступне.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч.5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На підтвердження понесення витрат позивачем за первісним позовом на адвокатські послуги до матеріалів справи надані копії договору про надання правової допомоги від 02.11.2015 року №09/11/15, укладеного з адвокатським обєднанням Фінекс, платіжного доручення №699 від 27.11.2015 року на перерахування йому 9 000 грн., свідоцтва про реєстрацію адвокатського об'єднання Фінекс та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 14.07.2001 року №1009 на ім'я ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господасрького суду щодо наявності підстав для обмеження розміру адвокатських послуг з огляду на розумну необхідність витрат для данної справи до 5 000 грн. та покладання їх на відповідачів за первісним позовом.

ТОВ «ЛАН» просить суд визнати договір-1 недійсним.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ТОВ "НВО "Трансавтоматика" у платіжному дорученні №540 від 14.08.2014 року посилається на інший договір та зазначене платіжне доручення ніяким чином не відноситься до договору-1. Стверджує, що згідно договору-1 ТОВ "НВО "Трансавтоматика" не виконав свої зобов'язання та не надав ТОВ "Лан" безвідсоткової фінансової позики належним чином, договір-1 укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України (ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки, позивачем за зустрічним позовом не подано, у відповідності до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу, доказів в обґрунтування своїх вимог, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, також не вбачає порушень місцевим господарським судом норм процесуального права при вирішенні спору.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2016 року у справі №904/9860/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А. Сизько

(Повний текст постанови складено 15.04.2016 року).