ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.2016р. Справа № 905/984/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дружківка, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівельний завод", м. Дружківка, Донецької області

про стягнення 194 716 грн. 75 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 31.03.2016р.

від відповідача: представник не з'явився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.04.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Дружківка, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівельний завод", м. Дружківка, Донецької області, про стягнення пені в сумі 76 351 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 112 091 грн. 60 коп., 3% річних 6 274 грн. 15 коп., а всього 194 716 грн. 75 коп.

Ухвалою суду від 04.03.2016р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 31.03.2016р. Ухвалою суду від 31.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 19.04.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №29/13-ДрМЗ транспортного експедирування від 02.09.2013р. щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 11, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 31.03.2016р. та 19.04.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору №29/13-ДрМЗ транспортного експедирування від 02.09.2013р. із відповідачем, несвоєчасним виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідач у свою чергу про судові засідання 31.03.2016р. та 19.04.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 17.03.2016р. та 11.04.2016р., однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

19.04.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити в позові в частині стягнення пені, частково 3% річних та інфляційних втрат, посилався на сплив строку позовної давності щодо стягнення пені та дії непереборної сили.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівельний завод" (далі - замовник) був укладений договір №29/13-ДрМЗ транспортного експедирування від 02.09.2013р. (далі за текстом Договір), за умовами якого замовник доручає, а експедитор приймає на себе виконання або організацію транспортно-експедиторського обслуговування вантажів замовника, за його рахунок по маршрутам, вказаним в заявках.

Відповідно до п.1.2. договору, об'єми та вартість робіт (послуг) по транспортно-експедиторському обслуговуванню, терміни їх виконання, маршрути та ціни на транспортно-експедиційне обслуговування вантажів узгоджуються сторонами в заявках-додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору. Заявка, передана факсом, має юридичну силу.

Як визначено п.3.2. договору, оплата проводиться з відстрочкою в 40 (сорок) календарних днів з моменту виконання послуг на підставі актів виконаних робіт.

Додатковою угодою № 2 від 15.12.2014р. до договору сторони погодили зміни в п. 8.1 договору №29/13-ДрМЗ транспортного експедирування від 02.09.2013р., відповідно до яких договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.06.2015р. по справі № 908/2577/15-г з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівельний завод", м. Дружківка, Донецької області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дружківка, Донецька область, стягнуто заборгованість за договором №29/13-ДрМЗ транспортного експедирування від 02.09.2013р. суму основного боргу в розмірі 396 500 грн. 00 коп., пені в розмірі 55 924 грн. 60 коп., інфляційних витрат в розмірі 64 164 грн. 73 коп., 3% річних в розмірі 6 681 грн. 35 коп. та судові витрати в розмірі 10 465 грн. 41 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2015р. по справі № 908/2577/15-г рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2015р. скасовано в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Викладено абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - суму основного боргу в розмірі 396 500 грн. 00 коп., пені в розмірі 55 924 грн. 60 коп., інфляційних втрат у розмірі 55 295 грн. 23 коп., три відсотки річних у розмірі 5 419 грн. 54 коп. та судові витрати в розмірі 10 262 грн. 78 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки від 26.03.2016р. про надходження коштів на рахунок позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Дружківський машинобудівний завод" суми основного боргу, пені, інфляційних втрат, три відсотки річних та судові витрати у загальну розмірі 529 102 грн. 15 коп., відповідно до постанови Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2015р. по справі № 908/2577/15-г сплачена у повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі вказаної норми закону нараховані та заявлені до стягнення 3% річних за період з 03.04.2015р. по день сплати на загальну суму 6 274 грн. 15 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично не вірним, оскільки до розрахунку включено період, а саме 03.04.2015р., за яким вже є рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2015р. та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2015р. по справі № 908/2577/15-г.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Враховуючи, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2015р. по справі № 908/2577/15-г не змінено період нарахування 3% річних, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення 3% річних у сумі 32 грн. 60 коп.

Фактично розмір 3% річних складає 6 240 грн. 97 коп., у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення 3% річних у сумі 58 коп. задоволенню не підлягають.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 112 091 грн. 60 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

На підставі цього суд зробив власний розрахунок інфляційних втрат, за яким фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 116 832 грн. 70 коп. на підставі чого позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 112 091 грн. 60 коп. суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно того, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат повинно здійснюватись з 18.08.2015р., тобто з дати набрання законної сили постанови Донецького апеляційного господарського суду від 18.08.2015р. по справі № 908/2577/15-г є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству України, а тому не приймаються судом до уваги.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню на підставі п. 6.2. договору за період з 03.04.2015р. по день сплати у сумі 76 351 грн. 00 коп., виходячи з розміру 0,1% за кожен день прострочення неоплаченої суми, оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що за прострочення платежів, передбачених договором, винувата сторона виплачує пеню в розмірі 0,1% за кожен день прострочення неоплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просив застосувати спеціальний строк позовної давності та відмовити в позові в частині стягнення пені.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі чого позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 76 351 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат було здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.1 ч.2 ст.258, ст. 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 546, 549, 610, 611, ч.1 ст.612, 625 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 43, 49, 58, 66, 67, п.2 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Припинити провадження у справі № 905/984/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівельний завод" в частині стягнення 3% річних у сумі 32 грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівельний завод" (, місцезнаходження - 84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Леніна, будинок 7) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1, місцезнаходження - АДРЕСА_1) інфляційні втрати у сумі 112 091 грн. 60 коп., 3% річних 6 240 грн. 97 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 774 грн. 99 коп.

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення пені у сумі 76 351 грн. 00 коп. та 3% річних у сумі 58 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 19.04.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко