ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.16р. Справа № 904/1166/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Енергопростір", м. Дніпропетровськ

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_1", м. Луцьк Волинської області

2. Приватного підприємства "Сотлайн", м. Дніпропетровськ

про стягнення 589 910,19 грн за договором генерального підряду від 05.03.2012 №24

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: адвокат ОСОБА_2, свідоцтво серії ДП № 2975 від 20.10.2015, посвідчення № 0328 від 20.10.2015; представник ОСОБА_3, довіреність від 06.01.2016;

від відповідача-1:представник ОСОБА_4, довіреність № 100 від 08.02.2016;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Енергопростір" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_1" (далі - 1-й відповідач) та Приватного підприємства "Сотлайн" (далі - 2-й відповідач) з вимогами стягнути заборгованість у сумі 329 133,55 грн, інфляційні нарахування у сумі 269 308,94 грн, пеню у сумі 304 644,95 грн та 3% річних у сумі 31 623,82 грн, нарахованих з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору генерального підряду № 24, укладеного між позивачем та 1-м відповідачем 05.03.2012, та 1000,00 грн боргу забезпеченого договором поруки, укладеного між позивачем та 2-м відповідачем 01.11.2013.

15.03.2016 2-м відповідачем надано до суду відзив, у якому він проти позову заперечує посилаючись на те, що договір поруки від 01.11.2013 має бути припиненим у зв'язку з пропуском шестимісячного строку пред'явлення до позивача, як до поручителя, вимоги про погашення заборгованості. Крім того, у відзиві 2-й відповідач виклав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

24.03.2016 від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач зменшив розмір заявленої до стягнення пені та виклав вимоги стягнути з 1-го відповідача 329133,52 грн основного боргу, 201419,84 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 42043,51 грн пені та 17313,32 грн 3% річних. Вимоги до 2-го відповідача не заявлені. Заява не протирічить положенням ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

31.03.2016 1-м відповідачем подано клопотання витребувати у позивача докази отримання листа про виправлення помилки у призначенні платежу в платіжному дорученні від 05.03.2012 та вчинення дій щодо відображення перерахування грошових коштів у сумі 314661,29 грн у бухгалтерському обліку. Підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки позивачем не заперечується факт отримання такого листа, копія цього листа позивачем надана до справи, також відповідач зазначив, що листом № 24/07 від 24.07.2014 він дав відповідь на отриманий лист і заперечив проти зміни призначення платежу у зв'язку з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 199 від 26.09.2013, яка була виписана на основі отриманого платежу згідно договору генерального підряду № 93 від 22.11.2011.

Також 1-м відповідачем подано клопотання зупинити провадження у справі у зв'язку з тим, що в провадженні господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 904/2031/16, предметом спору в якій є визнання недійсним договору поруки від 01.11.2013, укладеного між ТОВ "Будівельна компанія "Енергопростір" та ПП "Сотлайн".

Враховуючи, що позивач заявою від 31.03.2016 зменшив свої позовні вимоги і таким чином вимоги до 2-го відповідача - ПП "Сотлайн" взагалі відсутні, то будь-яке рішення у справі № 904/2031/16 ніяким чином не може вплинути на результат розгляду даної справи, тому клопотання 1-го відповідача відхиляється.

Позивачем 31.03.2016 подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти 1-го відповідача в банківських установах на суму 589910,19 грн.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Виходячи з матеріалів справи можна зробити висновок, що підприємство 1-го відповідача є стабільно працюючим, має у власності майно досить високої вартості, тому відсутні підстави вважати, що незастосування заходів до забезпечення позову може утруднити виконання рішення або зробити його неможливим. Таким чином суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

1-й відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на сплив строку позовної давності щодо нарахування пені, вважає її неправомірною та просить суд відмовити у позові. Крім того заперечив проти клопотання про забезпечення позову, вважає його безпідставним та необгрунтованим.

2-й відповідач участі свого повноважного представника у засіданні суду не забезпечив.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП" (надалі - Замовник, Відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" укладено Договір генерального підряду (надалі - Договір підряду). Відповідно до умов договору підряду, генеральний підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик з залученням власних матеріалів та з матеріалів, наданих замовником, вартість яких включена у договірну ціну по договору, виконати комплекс робіт по будівництву об'єкту на земельній ділянці за адресою: Донецька обл., Красноармійський р-н, на території Першотравневої сільської ради та монтажу обладнання, згідно проектної документації Замовника, в межах погодженої договірної ціни на проведення робіт та здати збудований об'єкт спільно з Замовником Державній комісії і ввести його в експлуатацію, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити вартість виконання повного комплексу робіт.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що договірна ціна, з врахуванням вартості матеріалів, устаткуванням, наданого замовником, для використання та встановлення на об'єктах, передбачених даним договором, і становить 7 789 120,00грн, в тому числі ПДВ 20% , з яких вартість робіт генерального підрядника становить 5 869 120,00 грн, в тому числі ПДВ 20%.

Згідно із пунктом 3.2. вартість робіт, визначена в п.3.1. даного договору, є динамічною, і підлягає зміні лише за погодження сторін по фактичній вартості після закінчення усіх будівельно-монтажних робіт на майданчику.

Так, фактична вартість робіт генерального підрядника після закінчення усіх будівельно-монтажних робіт на майданчику була узгоджена шляхом підписання Актів приймання виконаних робіт становила 13 150 000,01 грн.

Позивачем та 1-м відповідачем було підписано наступні Акти приймання виконаних робіт форми "КБ-2в", які підписано та скріплено печатками сторін:

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 201 315,89 грн за червень 2012 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 1 085 060,40 грн за червень 2012 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 2 490,00 грн за червень 2012 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 6 462,00 грн за червень 2012 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 395 108,70 грн за вересень 2012 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 134 786,40 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 1 657 597,20 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 1 518 776,64 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 64 596,46 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 235 034,40 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 10 196,94 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 292 630,98 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 818 750,80 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 72 677,59 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 3 546,00 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 8 106,58 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 47 895,19 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 72 024,53 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 251 650,80 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 181 114,60 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 21 858,00 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 13 798,80 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 198 014,00грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 48 717,60 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 127 776,00 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 360 201,72 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 3 851 659,79 грн за червень 2014 оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 1 316 450,40 грн за червень 2014 оплачено частково (борг 177431,92 грн)

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 125 870,40 грн за червень 2014 не оплачено

Акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 25 831,20 грн за червень 2014 не оплачено

Всього виконано робіт на суму 13 150 000,01 грн.

1-м відповідачем в період з 29.03.2012 по 17.01.2013 було сплачено 12 820866,49 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких додані до матеріалів справи, та становить 97,49 % від вартості робіт генерального підрядника.

Відповідно до пункту 4.2.3. договору сума в розмірі 30 % від вартості робіт генпідрядника, вказаної в п.3.1., перераховується на розрахунковий рахунок генерального підрядника протягом 35 банківських днів з дати підписання акту готовності до експлуатації та введення об'єкта в експлуатацію.

Акт готовності об'єкта до експлуатації підписано 19.10.2012, введено в експлуатацію 25.10.2012, але Акти приймання виконаних робіт було підписано лише 30.06.2014.

Станом на дату подачі позовної заяви 1-м відповідачем не сплачено 2,51% від вартості робіт генпідрядника, вказаної в п.3.1 договору, що складає 329133,52 грн.

З метою забезпечення виконання Замовником своїх зобов'язань за договором підряду 01.11.2013 Генеральним підрядником було укладено договір поруки з приватним підприємством "Сотлайн" (, місцезнаходження: 49000, АДРЕСА_1) за умовами якого поручитель поручається перед Генеральним підрядником за виконання Замовником усіх зобов'язань, що виникли у нього на підставі договору підряду.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки, відповідальність поручителя перед генеральним підрядником є обмеженою.

Свої зобов'язання за даним договором генеральний підрядник виконав в повному обсязі, об'єкт побудовано відповідно до проектної документації та введено в експлуатацію, а право власності на зазначений об'єкт оформлено на замовника.

Позивач зазначає, що 1-м відповідачем було порушено взяті на себе грошові зобов'язання за договором підряду в частині своєчасної та в повному обсязі оплати за виконані роботи, внаслідок чого у відповідача виникла перед позивачем заборгованість на суму 329133,52 грн.

2-й відповідач також взяте на себе зобов'язання не виконав.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 837 вказаного кодексу, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.ч.1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору чи закону. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п. 9.6. договору сторони узгодили, що у випадку несвоєчасного перерахування платежів за виконані роботи після підписання актів прийому-передачі замовник сплачує підряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ України за кожен день простроченого платежу.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За невиконання 1-м відповідачем частини зобов'язання щодо оплати за виконані роботи позивач, враховуючи його заяву про зменшення позовних вимог, заявив до стягнення 329133,52 грн боргу, 201419,84 грн інфляційних нарахувань на суму боргу за період прострочки з 01.07.2014 по лютий 2016 року, 17313,32 грн 3% річних за період прострочки з 01 липня 2014 року по 31 березня 2016 року, 42043,51 грн пені за період прострочки з 01 липня 2014 року по 01 січня 2016 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив та вказав, що листом № 683 від 18.07.2014 ТОВ "Вест ОСОБА_1" повідомляло позивача про те, що у платіжному дорученні про перерахування коштів від 05.03.2012 стосовно суми в 314 661,29 грн. (триста чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят одна гривня, двадцять дев'ять копійок) помилково зазначено невірне призначення платежу. У зв'язку з цим 1-й відповідач просив вважати правильним призначенням платежу як оплата по договору № 24.

У судовому засіданні позивачем був підтверджений факт отримання ним даного листа, проте позивач заперечує проти зарахування 314 661,29 грн. в погашення заборгованості договору № 24, мотивуючи це тим, що первісне призначення платежу вірне.

Станом на день подання даного відзиву основна сума заборгованості ТОВ "Вест ОСОБА_1" перед позивачем становить 14 472,23 грн.

Також у відзиві на позов 1-й відповідач зазначив, що з моменту виникнення заборгованості минуло більше року, до вимог про стягнення неустойки застосовується передбачена ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік, а враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом у лютому 2016 року, нарахування пені на суму заборгованості є неправомірним, в задоволенні вимог слід відмовити.

Фактично 1-м відповідачем заявлено про сплив позовної давності стосовно вимог про стягнення пені.

Стосовно зарахування позивачем у якості оплати по договору суми 314661,29 грн встановлено наступне.

В листі № 683 від 18.07.2014 1-й відповідач висловив прохання змінити призначення платежу у платіжному дорученні № 4196 від 26.09.2013 на суму 500000 грн.00 коп., замість тексту призначення " За комплекс робіт по будівництву згідно договору № 93 від 22.11.2011" вважати правильним таке призначення: - Кошти в сумі 185 338 грн.71 коп. " за комплекс робіт по будівництву згідно договору № 93 від 22.11.2011 АЗК м. Дніпропетровськ (виїзд), "Золоті ключі"; - Кошти в сумі 314 661 грн. 29 коп. "За комплекс робіт по будівництву згідно договору № 24 від 05.03.2012 АЗК на тер. Першотравневої с-р, Донецької області Красноармійського району." Лист надісланий майже через 10 місяців після здійснення платежу.

Позивачем було надано відповідь 1-му відповідачу листом № 24/07 від 24.07.2014 про недоцільність зміни призначення платежу в платіжному дорученні №4196 від 26.09.2013 у зв'язку з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №199 від 26.09.2013, яка була виписана на основі отриманого платежу згідно договору генерального підряду №93 від 22.11.2011.

Позивач включив вказану податкову накладну в податкові зобов'язання та відобразив в декларації з ПДВ № НОМЕР_1 за вересень 2013 року та в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних до цієї декларації.

Листом № 375 від 29.03.2016 до 1-го відповідача позивач ще раз підтвердив неможливість зарахування суми в розмірі 314 661,29 грн в розрахунки по договору генерального підряду №24 від 05.03.2012, тому що вказана сума зарахована в розрахунки по договору генерального підряду №93 від 22.11.2011.

Відповідно до пункту 2.29. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит "Призначення платежу" до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку (лист Національного банку України від 09.06.2011 року № 25-111/1438-7141 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу").

Отже, для зміни призначення платежу в платіжному дорученні після списання коштів з рахунка повинна бути взаємна згода сторін переказу, тоді як такої згоди щодо зміни у вказаному платіжному доручені призначення платежу між позивачем та 1-м відповідачем досягнуто не було.

Позивач зазначає, що сума в розмірі 500 000,00 грн. ним зарахована в розрахунки по договору генерального підряду №93 від 22.11.2011 (об'єкт будівництва АЗК за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, в межах смт. Ювілейне на території Ювілейної селищної ради у мікрорайоні "Золоті ключі" на розі вулиць Полтавської і Донецького шосе ("Золоті ключі-І").

Станом на 26.09.2013 (день зарахування суми в розмірі 500 000,00 грн згідно платіжному дорученню №4196 від 26.09.2013) заборгованість 1-го перед позивачем по договору генерального підряду №93 від 22.11.2011 складала 689 000,00 грн.

Станом на 02 жовтня 2013 між позивачем та 1-м відповідачем були підписані акти виконаних робіт форми КБ-2в (за виключенням актів виконаних робіт форми КБ-2в з переукладання газової труби високого тиску на загальну суму 120 411,10 грн, що відображено в бухгалтерському обліку позивача) та здійснені всі оплати згідно умов договору № 93 від 22.11.2011 (з урахуванням 500 000 грн 00 коп. згідно платіжному дорученню №4196 від 26.09.2013 ).

Таким чином у разі надання позивачем у липні 2014 року згоди на зміну призначення платежу у платіжному дорученні №4196 від 26.09.2013 заборгованість 1-го відповідача перед позивачем по договору генерального підряду №93 від 22.11.2011 не була б погашена.

Крім того, 01.10.2013 1-м відповідачем здійснено перерахування позивачу грошових коштів в сумі 189000,00 грн з призначенням платежу як оплата по договору № 93, що ставить під сумнів доцільність зміни призначення платежу, здійсненого платіжним дорученням № 4196 від від 26.09.2013, як оплати по договору № 93 на призначення "оплата по договору № 24".

Судом перевірено розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань на суму боргу та встановлено, що вони є вірними.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, позов слід визнати обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення 329133,52 грн боргу, 201419,84 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 17313,32 грн 3% річних, в задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 8212,00 грн покладаються на 1-го відповідача, 1319,65 грн витрат, у тому числі за подачу заяви про забезпечення позову, покладаються на позивача, 5178,01 грн підлягають поверненню позивачу з держбюджету України на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір" за його клопотанням, викладеним в заяві про зменшення розміру позовних вимог, яка подана до суду 24.03.2016.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов до 1-го відповідача задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_1", Волинська область, м. Луцьк, вулиця Кременецька, буд. 38, код 34524327 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір", м. Дніпропетровськ, проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_5), 23 кв. 6, код 35323619 борг в сумі 329133,52 грн, 201419,84 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 17313,32 грн 3% річних, 8212,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

4. Судові витрати в сумі 1319,65 грн покласти на позивача.

5. В задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

6. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір", м. Дніпропетровськ, проспект Дмитра Яворницького (ОСОБА_5), 23 кв. 6, код 35323619 з держбюджету України 5178,01 грн судового збору, що сплачений на рахунок УДКСУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська платіжним дорученням №469 від 24.02.2016, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Підставою для виплати зазначеної суми коштів є примірник цього рішення, скріплений підписом судді та гербовою печаткою господарського суду Дніпропетровської області.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 25.04.2016.

Суддя В.Д. Воронько