ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 р. Справа № 917/2657/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріальні системи автоматизації", юридична адреса:36014, АДРЕСА_1; місцезнаходження: 36002, м. Полтава, вул.Луценка, 27

до 1. Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, 36019, м.Полтава, вул.Сінна, 16

2. Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (вул.Шевченка, 1, м. Полтава, 36011)

про стягнення грошових коштів у сумі 484 562,68 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача 1: ОСОБА_3, ОСОБА_4

від відповідача 2: ОСОБА_5

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 1 - 484562,68 грн. інфляційних втрат за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 43 від 21.08.2013 р.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовні заяві.

Представники відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечують та зазначають, що прострочення за вищевказаним договором відбулося не з вини відповідача 1, а у зв'язку з несвоєчасним та не у повному обсязі перерахуванням коштів ГУДКС України в Полтавській області, та надав доповнення до відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача 2 надав письмові пояснення по справі, в яких посилається на те, що Головним управлінням Казначейства було вчинено всі можливі дії щодо оплати платіжних доручень відповідача, а затримка в перерахуванні коштів зумовлена обставинами, на які Головне управління Казначейства впливати не мало можливості.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 р. у справі № 917/449/15 встановлено наступне:

21.08.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Індустріальні системи автоматизації" та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області укладено Договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 43 (далі Договір, том справи 1, а.с. 13-16).

При цьому сторони узгодили, зокрема, слідуюче :

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Індустріальні системи автоматизації" в строк до 31.12.2013 р. зобов'язалося поставити відповідачу товар на загальну суму 3 084 605,00, зазначений в Державному класифікаторі ДК 016-2010 за кодом 26.20.1 "Машини обчислювальні, частини та приладдя до них", а відповідач, у відповідності до Договору зобов'язався прийняти і оплатити зазначений товар з (п. 1.1, 3.1 Договору);

- розрахунок за товар повинен бути здійснений замовником, зокрема, після пред'явлення Кредитором рахунку на оплату; після підписання сторонами акту приймання-передачі; або попередньої оплати; або поетапної оплати Замовником поставленого товару (п. 4.1 Договору);

- замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (п. 6.1.1 Договору);

- у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством та цим Договором (п. 7.1. Договору).

Позивачем на виконання умов Договору було здійснено поставку Товару в асортименті, якості, кількості та в строки, згідно з умовами Договору за наступними видатковими накладними, а саме: від 13.09.2013 р. № 1251 на суму 98 250,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1252 на суму 98 250,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1254 на суму 98 250,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1255 на суму 98 250,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1256 на суму 96 940,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1257 на суму 88 440,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1258 на суму 88 440,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1260 на суму 88 440,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1261 на суму 97 805,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1279 на суму 82 942,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1280 на суму 99 368,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1281 на суму 78 662,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1282 на суму 37 600,00 грн.; від 13.09.2013 р. № 1379 на суму 10 168,00 грн.; від 20.09.2013 р. № 1298 на суму 98 000,00 грн.; від 20.09.2013 р. № 1299 на суму 98 000,00 грн.; від 20.09.2013 р. № 1299 на суму 98 000,00 грн.; від 20.09.2013 р. № 1302 на суму 98000 грн.; від 20.09.2013р. № 1301 на суму 98 000,00 грн.; від 23.09.2013 р. № 1303 на суму 68 600,00 грн.; від 23.09.2013 р. № 1406 на суму 24 500,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1262 на суму 98000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1263 на суму 98 000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1287 на суму 73 500,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1288 на суму 98 000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1289 на суму 98000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1290 на суму 98 000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1296 на суму 98 000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1297 на суму 98 000,00 грн.; від 04.10.2013 р. № 1437 на суму 63140,00 грн.; від 08.11.2013 р. № 1291 на суму 98 000,00 грн.; від 08.11.2013 р. № 1292 на суму 98 000,00 грн.; від 08.11.2013 р. № 1293 на суму 98 000,00 грн.; від 08.11.2013 р. № 1294 на суму 98 000,00 грн.; від 08.11.2013 р. № 1295 на суму 98 000,00 грн. та від 08.11.2013 р. № 1469 на суму 27 060,00 грн., а також були пред'явлені відповідачу рахунки на оплату отриманого ним товару (копії наявні у матеріалах справи, Т.1 а.с. - 18-125), що відповідачем не заперечуються.

Згідно вказаного рішення, відповідач в порушення умов Договору лише частково та з порушенням стоків виконав свої зобов'язання щодо оплати товару, а саме: протягом вересня 2013 р. - серпня 2014 р. відповідачем було сплачено заборгованість по Договору у розмірі 1 057 925,00 грн. (в т.ч. : 30.09.2013 р. 98 000,00 грн.; 02.10.2013 р. 14 020,00 грн.; 07.03.2014 р. 293 440,00 грн.; 29.05.2014 р. 283 325,00 грн.; 30.05.2014 р. 260 972,00 грн.; 13.08.2014 р. 10 168,00 грн.; 29.08.2014 р. 98 000,00 грн.).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 р. у справі № 917/449/15 позов задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто 135 800,00 грн. основного боргу, 715,50 грн. пені, 100 153,70 грн. штрафу, 61 935,18 грн. інфляційних та 5 972,09 грн. витрат по сплаті судового збору; припинено провадження у справі в частині стягнення 896 200,00 грн. основного боргу в порядку п. 1-1 ст. 80 ГПК України; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, встановив, що на виконання умов спірного Договору відповідач 30.04.2015 р. повністю сплатив залишок основного боргу, в розмірі 1 130 480,00 грн. (в. т.ч. і частина основного боргу в задоволенні якого було відмовлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 р.), що підтверджується наданими платіжними дорученнями та актом звірки. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р. вищезазначене рішення Господарського суду Полтавської області скасовано у частині відмови у стягненні пені у сумі 521 514,81 грн. та інфляційних у сумі 520 835,34 грн.. У цій частині прийнято нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у сумі 521 514,81 грн. та інфляційні у сумі 520 835,34 грн. В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 по справі № 917/449/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2015 р. рішення господарського суду Полтавської області та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р. у справі №917/449/15 в частині стягнення пені та штрафу скасовано. Справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області. В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р. у справі №917/449/15 залишено без змін.

Як зазначає позивач, суму кредиторської заборгованості, яка стягнута за рішенням господарського суду Полтавської області по справі №917/449/15 у повному обсязі Відповідачем погашено перед Позивачем лише у квітні 2015 року, зокрема: 06.04.2015 року згідно платіжних доручень №№ 579 - 584, №№ 586 - 589, № 591 на загальну суму 896 200,00 грн., та 30.04.2015 року згідно платіжних доручень № 712 - № 725 на загальну суму 1 130 480,00 грн. (копії платіжних доручень, Т 1, а.с. - 142-166).

Таким чином, позивач, враховуючи, що відповідачем остаточний розрахунок здійснений у квітні 2015 р. звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальні системи автоматизації» суму збільшення боргу у відповідності до рівня інфляції - 484 562,68 грн. за період з березня по квітень 2015 р.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи слідує, що згідно Кошторису на 2013 рік, затвердженого заст. Голови ДСА 11.01.2013 року кошторисні призначення ТУ ДСА України в Полтавській області на 2013 рік на капітальні видатки по КЕКВ 3110 «Придбання обладнання і предметів довгострокового користування» склали: 3 362 900,00 грн.

Згідно Плану спеціального фонду державного бюджету на 2013 рік кошторисні призначення на придбання обладнання і предметів довгострокового користування (що відображаються у КЕКВ 5000 «Інші видатки») були розділені на щомісячні платежі, які становили на серпень - 1 573 500,00, вересень -1 544 300,00 жовтень - 1 228 400, листопад 1 031 600 (копія, Т. 2, а.с. - 68-69 додається).

На підставі кошторису на 2013 рік, Управлінням було складено річний план закупівель на 2013 рік, яким було передбачено закупівлю «ОСОБА_2 обчислювальних, частин та приладдя до них» код ДК 016:2010 - 26.20.1 на і суму 3 121 800,00 грн. (копія Змін до Річного плану Т. 2, а.с. - 71). Тобто можливість закупівлі обчислювальних машин, частин та приладдя до них розглядалася за наявності виділених для цього коштів.

На підставі Річного плану та відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» № 2289-VI від 01 червня 2010 року (далі - Закон) було проведено процедуру закупівлі - відкриті торги на закупівлю «ОСОБА_2 обчислювальних, частин та приладдя до них», переможцем якої було визначено - товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальні системи автоматизації».

Відповідно до п. 9 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, затвердженого головою Державної судової адміністрації України 25 вересня 2015 року ТУ ДСА України в Полтавській області є юридичною особою, самостійний баланс і рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Як вбачається з матеріалів справи 15.02.2012 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області був укладений договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування № 16 відповідно до п. 1 якого Казначейство відкрило рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Після укладення 21.08.2013 року Договору з ТОВ «Індустріальні системи автоматизації» на загальну суму 3 084 605,00 грн., його було зареєстровано в Головному управлінні ДКС України у Полтавській області 17 вересня 2013 року, що підтверджується штампом ГУ ДКСУ в Полтавській області на зазначеному вище договорі .

Після поставки товарів (відповідно до видаткових накладних) та предявлення рахунків на їх оплату 13.09.2013 року на загальну суму 1 161 805,00 грн., 20.09.13 року - 490 000,00 грн., 23.09.2013 року - 93 100,00 грн., 04.10.2013 року - 822 640,00 грн. та 08.11.2013 року - 517 060 грн., Управління надавало в ГУ ДКС України в Полтавській області платіжні доручення на оплату вказаних рахунків, а саме: 13.09.2013 року - на загальну суму 1 160 245,00 грн., 20.09.13 - 490 000,00 грн., 23.09.13 - 93 100,00 грн., 04.10.13 року - 822 640,00 грн., 08.11.13 року - 517 060,00 грн. (що підтверджується реєстрами бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, доданих до відзиву, Т.2, а.с. - 77-89), які відповідно до Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 02.03.2012 року № 309, реєструються, обліковуються та по ним проводиться оплата.

Згідно виписок з рахунку кошти на видатки по КЕКВ 3110 станом на 12.09.2013 року перебували на рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області у сумі 1110100,00 грн.; станом на 19.09.2013 - 1 610 100,00 грн.; станом на 03.10.2013 - 1 558 892,00 грн.; станом на 07.11.2013 року - 2 175 292,00 грн. (копії Т.2, а.с. - 30-97).

Відповідно до п.п. 2.3.2 Договору про здійснення розрахунково-касового обслуговування № 16 від 15.02.2012 року, укладеного між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі Договір № 16 від 15.02.2012 року, т.2, а.с. -72-76) ГУ ДКС України в Полтавській області зобовязується своєчасно здійснювати розрахункові операції за дорученням Клієнта.

Відповідно до п.п. 3 п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України.

Відповідно ст. 8 до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2344-ІП від 05 квітня 2001 року банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документів, не пізніше наступного робочого дня.

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що в порушення умов вказаного Договору ГУ ДКС України в Полтавській області своєчасно перерахунок коштів за наданими відповідачем 1 платіжним дорученням не проводило. У 2013 році ГУ ДКС України в Полтавській області перерахувало кошти ТОВ «Індустріальні системи автоматизації» лише на загальну суму 112 020,00 грн. (98 000,00 грн. - 30.09.2013 року та 14 020,00 грн. - 02.10.2013 року), внаслідок чого кредиторська заборгованість по Договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 43 від 21.08.2013 року у розмірі 2 972 585 грн. залишилась на 2014 рік. Даний факт був зафіксований у пояснювальній записці за 2013 рік (копія Т. 2, а.с. 100-102) при складанні звіту про фінансово-господарську діяльність ТУ ДСА України в Полтавській області, в якій зокрема йшлося про те, що кредиторська заборгованість станом на 01.01.2014 року становила 5242732, 29 грн. та утворилася по причині не проведення платежів ГУ ДКС України у Полтавській області.

У 2014 році ГУ ДКС України в Полтавській області по предявленим повторно ТУ ДСА України в Полтавській області платіжним дорученням частково здійснило перерахування коштів на оплату поставки товарів, а саме: за платіжними дорученням від 07.03.2014 року на загальну суму 293 440,00 грн., 27.05.14 - 5747,35 грн. (банком проведено 13.08.2014 року), 29.05.14 - 283 325,00 грн., 30.05.14 - 260 972,00 грн. 04.06.14 - 4420,65 грн. (банком проведено 13.08.2014 року), 25.06.14 - 98 000,00 грн. (банком проведено і 29.08.2014 року). Внаслідок чого заборгованість ТУ ДСА України в Полтавській області зменшилася до 2 026 680,00 грн. По платіжним дорученням від 09.12.2014 року, предявленими Управлінням на загальну суму 2 026 680,00 грн. ГУ ДКС України в Полтавській області перерахування не здійснило.

Залишок коштів на рахунку згідно виписки по рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області по виплатам за КЕКВ 3110 станом на 04.12.2014 року становив 2 026 700, 00 грн. У звязку з невиконанням ГУ ДКС України в Полтавській області свого обовязку по своєчасному здійсненню розрахункових операцій за дорученням ТУ ДСА України в Полтавській області кредиторська заборгованість останнього перед позивачем у розмірі 2 026 700,00 грн. залишилася на 2015 рік. Даний факт також був зафіксований у пояснювальній записці за 2014 рік (копія, Т, 2, а.с. 120-123) при складанні звіту про фінансово-господарську діяльність ТУ ДСА України в Полтавській області за 2014 рік, в якій зокрема йшлося про те, що кредиторська заборгованість станом на 01.01.2015 року становила 4270656,25 грн. та утворилася по причині не проведення платежів ГУ ДКС України у Полтавській області. Зареєстровані бюджетні фінансові зобовязання станом на 01.01.2015 року по загальному та спеціальному фондам дорівнюють кредиторській заборгованості.

При оцінюванні доказів, суд бере до уваги положення Порядку складання фінансової, бюджетної та іншої звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012р. №44 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 1.2. Порядку - інформація, наведена у фінансовій та бюджетній звітності, є достовірною, якщо вона не містить помилок та перекручень.

Відповідно до пункту 1.3. Порядку, - фінансова та бюджетна звітність має відповідати аналогічним даним бухгалтерського обліку та звітності.

Відповідно до пункту 1.14. Порядку, - «ОСОБА_1 фінансової та бюджетної звітності розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, у тому числі зведеної фінансової та бюджетної звітності головних розпорядників коштів державного та місцевих бюджетів, перевіряються органами Казначейства в частині відповідності аналогічним даним, відображеним у бухгалтерському обліку органів Казначейства».

Відповідно до пункту 1.16. Порядку, - «Форми звітності і пояснювальні записки підписуються керівниками і головними бухгалтерами (спеціалістами, на яких покладено виконання обов'язків бухгалтерської служби). Без таких підписів фінансова та бюджетна звітність вважається недійсною».

Пояснювальні записки за 2013 р. 2014 р., які були надані відповідачем до ГУ ДКСУ в Полтавській області для перевірки достовірності даних та відсутності помилок і перекручень, - перевірені органом Казначейства. В результаті перевірки та керуючись положеннями Порядку, орган Казначейства погодив текст, дані та зміст пояснювальних записок за 2013 та 2014 pp. Підтвердженням цього є віза погодження, а саме штамп Управління консолідованої фінансової звітності Головного управління Державної казначейської служби з відповідним підписом службової (посадової особи), яка здійснювала перевірку достовірності даних та змісту зазначеного документу фінансової звітності.

Таким чином, ГУ ДКСУ в Полтавській області погодило та підтвердило причину утворення кредиторської заборгованості, а саме - «не проведення платежів ГУ ДКСУ в Полтавській області».

За даних обставин, незважаючи на вчинення відповідачем відповідних дій, направлених на належне виконання зобов'язань щодо здійснення оплати та вжиття всіх заходів для того, аби вчасно та у повному обсязі виконати свої зобовязання, перерахування коштів за вказаними платіжними дорученнями було здійснено не своєчасно та не в повному обсязі у звязку з невиконанням ГУ ДКС України у Полтавській області взятого на себе обовязку за Договором про здійснення розрахунково-касового обслуговування № 16 від 15.02.2012 року.

Представник Відповідача 2 в судовому засіданні пояснила, що дійсно, дані, відображені у вищезазначеному звіті відповідають дійсності, але лише "віртуально". Реально кошти були відсутні. Документальне обґрунтування пояснень Відповідач 2 не надав.

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, передбаченого ст. 625 Цивільного кодексу України необхідно довести факт прострочення боржника.

Відповідно до частині 1 ст. 612 Цивільного кодексу України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем виконані необхідні дії, спрямовані на належне виконання зобов'язань щодо оплати за виконані роботи, тобто відповідач 1 приступив до виконання - надав Головному управлінню державної казначейської служби в Полтавській області платіжні доручення в межах бюджетного фінансування, його не можна вважати боржником, який прострочив грошове зобов'язання.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається к на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справа, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Зміст доказування полягає не тільки у поданні доказів, а і у доведенні їх переконливості перед судом, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 25.04.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя