ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 905/1195/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Картере В.І.,
Плюшка І.А.,

розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015
у справі№ 905/1195/15
господарського судуДонецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"
доУправління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці
простягнення заборгованості в сумі 4 267 грн. 94 коп.
за участю представника від позивача: Боброва О.О.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до господарського суду із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про стягнення 3276,85грн. боргу за надані послуги згідно договору №7403398 про надання телекомунікаційних послуг, 238,25 грн. пені, 716,30 грн. інфляційних втрат та 36,54 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.10.2015 (суддя: Левшина Г.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3164,94грн. основного боргу, 36,54грн. 3% річних, 641,82грн. інфляційних втрат, 119,12грн. пені та судовий збір в сумі 1747,16грн.

Судове рішення мотивовано доведеністю неналежного виконання відповідачем зобов`язання по оплаті отриманих телекомунікаційних послуг.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 (судді: Стойка О.В. - головуючий, Колядко Т.М., Радіонова О.О.) рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Суд апеляційної інстанції послався, зокрема, на ст.ст. 15, 612, 613 ЦК України та вказав, що право позивача на отримання суми заборгованості за договором не було порушено на час звернення позивача із позовом. Позивач в порушення умов договору не надіслав відповідачу рахунки на оплату послуг.

ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.612, ч.ч.1, 2 ст.613, ст.ст. 509, 525, 526, 599 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, ч.1 ст.23 та ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", просить постанову апеляційного господарського суду від 07.12.2015 скасувати, а рішення господарського суду першої інстанції від 20.10.2015 залишити в силі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.04.2016 у справі №905/1195/15 касаційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: Самусенко С.С. - головуючий, Плюшка І.А., Євсікова О.О. у відповідності із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2016.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 18.04.2016 у зв`язку із перебуванням судді Євсікова О.О. на курсах підвищення кваліфікації призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №905/1195/15.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.04.2016 у справі №905/1195/15 у відповідності із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2016 касаційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: Самусенко С.С. - головуючий, Картере В.І., Плюшка І.А.

У відзиві на касаційну скаргу представник відповідача - член комісії з ліквідації Управління МВС України на Донецькій залізниці зазначає, що позивач, звертаючись до суду про стягнення з відповідача плати за послуги телекомунікаційного зв`язку, фактично просить стягнути її за період, коли в м.Донецьку та в м. Попасна вже здійснювалася антитерористична операція.

У 2014 році Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці здійснювало свою діяльність за адресою м.Донецьк, вул.Горна, 4.

У липні 2014 при виїзді Управління МВС України на Донецькій залізниці до міста Маріуполя у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю людей, стріляниною, захопленням будівель невстановленими особами, тощо, жодних документів на підставі яких здійснювалась робота Управління, в тому числі господарських договорів, не вивезено.

По факту захвату приміщення УМВС України на Донецькій залізниці в м. Донецьк по вул.Горна, 4 відкрито кримінальне провадження №0000219.

По факту крадіжки майна з приміщення УМВС України на Донецькій залізниці в м. Донецьк по вул. Горна,4 відкрито кримінальне провадження №0000242.

Таким чином, письмово попередити позивача про своє небажання продовжувати відносини або відмову від отримання послуг у передбаченому договором № 7403398 порядку, відповідач не мав можливості, у зв`язку з тим, що не знав про існування вказаного договору.

Відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного господарського суду без змін.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач порушеним правом вважає не оплату відповідачем рахунків-актів за договором №7403398 про надання телекомунікаційних послуг на суму 3 274,81 грн., визначену за період з травня 2014 року по червень 2015 року.

За ст.63 Закону України "Про телекомунікації" умовами надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що договір №7403398 про надання телекомунікаційних послуг укладено між ПАТ "Укртелеком" в особі начальника цеху телекомунікаційних послуг № 16 м.Попасна Луганської філії ПАТ "Укртелеком" та Управлінням Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці. Договором передбачено його дію до 31.12.2013.

Згідно додатку №1 до договору сторонами було узгоджено та визначено номери телефонів: 2-82-15, 2-00-78 та адресу їх встановлення: Луганська область, м.Попасна, вул. Заводська, 73, обрана категорія АВН: 10.

Апеляційна інстанція врахувала, що статтею 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Місто Донецьк, де знаходився та був зареєстрований відповідач, та місто Попасна, де було встановлено телефони з відповідними номерами, було включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входять м.Донецьк Донецької області та м.Попасна Луганської області.

Суд апеляційної інстанції встановив, що наказом Управління МВС України на Донецькій залізниці від 18.07.2014 №482 апарат Управління МВС України на Донецькій залізниці тимчасово переведено до м.Маріуполя.

Наказом МВС України від 25.11.2014 №1275 визначено тимчасове місцезнаходження, зокрема, відповідача за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Паровозна, буд.14.

При цьому, з 17.11.2014 відбулася офіційна зміна юридичної адреси відповідача на Донецьку область, м. Маріуполь, вул. Паровозна, буд. 14.

Нову адресу відповідача відображено в ЄДРПОУ у загальному доступі.

Судами встановлено, що зазначені факти є загальновідомими.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач згідно умов договору про надання телекомунікаційних послуг був зобов`язаний надіслати відповідачу рахунки на оплату.

Пункт 4.15 договору не звільняє позивача від виконання обов`язку по направленню рахунків відповідачу.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не направляв та не мав намір направити відповідачу згідно вимог п.4.3 рахунки-акти із зазначенням в них належної адреси відповідача.

За ст.613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Лише 29.05.2015 позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості № 26-16/30.

Відповідач повідомив позивача про відсутність вказаного договору та додатків до нього, про необхідність надання в підтвердження заявлених вимог бухгалтерських документів, а саме оригіналу або належним чином засвідченої копії договору про надання телекомунікаційних послуг № 7403398.

За змістом п.2.2 договору фінансування замовлених послуг мало бути з Державного бюджету.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно п.4.1 договору сума договору на кожний рік визначається додатковою угодою сторін.

Апеляційним господарським судом встановлено відсутність доказів узгодження сторонами обсягу послуг на 2014 та 2015 роки.

За частиною другою ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Апеляційним господарським судом визначено з посиланням на ст.1 ГПК України та ст.15 ЦК України, що на час звернення позивача із позовом до господарського суду його право на отримання суми заборгованості за договором не було порушеним, тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковим.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фактично надані позивачем телекомунікаційні послуги в 2015 році за адресою, встановленою договором №7403398 про надання телекомунікаційних послуг, не підлягають оплаті відповідачем. Позивач не позбавлений права звернутися до відповідача із належно оформленими рахунками-актами на оплату отриманих відповідачем послуг.

Апеляційним господарським судом встановлено недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, а саме загальновідомий факт проведення антитерористичної операції на території м.Донецька та м.Попасна, не дотримання умов договору позивачем з урахуванням заг альновідомих фактів, не доведення позивачем користування послугами за договором відповідачем у весь спірний період, касаційна інстанція погоджується із висновками апеляційного господарського суду та не вбачає порушення норм права у цій справі.

Постанова апеляційної інстанції про відмову у позові є законною і справедливою.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 905/1195/15 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: В. Картере

І. Плюшко