РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/31608/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за спожитий природний газ в розмірі 340 292 025,81 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Чеботарьова І.Г., за довіреністю

від відповідача: Кравчик С.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за спожитий природний газ в розмірі 340 292 025,81 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2015 було порушено провадження у справі № 910/31608/15, розгляд справи призначено на 03.02.2016.

02.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 03.02.2016 представники сторін не з'явились. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 17.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/31608/15 сторони не виконали.

Розглянувши у судовому засіданні 03.02.2016 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку із його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання 03.02.2016 не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 17.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/31608/15, розгляд справи було відкладено на 24.02.2016.

23.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

Судове засідання 24.02.2016 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.02.2016 розгляд справи було призначено на 16.03.2016.

10.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про проведення звіряння взаєморозрахунків та клопотання про зменшення суми нарахованої пені.

У судове засідання 16.03.2016 представник позивача з'явився та подав письмове підтвердження відсутності аналогічного спору.

У судове засідання 16.03.2016 представник відповідача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 16.03.2016 клопотання представника позивача про зобов'язання проведення звіряння взаєморозрахунків, суд задовольнив вказане клопотання.

Розглянувши у судовому засіданні 16.03.2016 клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

У судовому засіданні 16.03.2016 судом було оголошено перерву до 06.04.2016.

18.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові доповнення до відзиву на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання 06.04.2016 з'явився, надав письмові пояснення та свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.04.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - відповідач, покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1246/14-БО-41 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору продавець передає покупцеві для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 197 360,00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м):

Для ТД ?80 Гкал/год

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень28 605Квітень12 520Липень 938Жовтень6 610
Лютий28 635Травень1 545Серпень645Листопад19 425
Березень22 590Червень1 112Вересень980Грудень26 985
І кв. 79830ІІ кв.15177ІІІ кв.2563ІV кв.53020
Для ТД < 80 Гкал/год

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень8 845Квітень4 029Липень 349Жовтень2 155
Лютий8 655Травень732Серпень290Листопад5 672
Березень6 857Червень481Вересень484Грудень8 211
І кв. 24367ІІ кв.5242ІІІ кв.1123ІV кв.16038

У відповідності до пунктів 5.1 та 5.2 Договору сторони погодили, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3 459,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 17%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 295,60 грн, крім того ПДВ - 17 % - 50,25 грн, всього з ПДВ - 345,85 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3 823,78 грн, крім того ПДВ - 17% 650,04 грн, всього з ПДВ 4 473,82 грн.

Згідно з п. 6.1 Договору оплата здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

31.01.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти п. 1.2 Договору в наступній редакції « 1.2 Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.».

З умов зазначеної Додаткової угоди до Договору вбачається, що сторони дійшли також згоди викласти з 01.01.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції: « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 2 448,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20 %.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн, всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 2 783,96 грн, крім того ПДВ - 20% - 556,79 грн, всього з ПДВ 3 340,75 грн.».

18.04.2014 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.04.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 020,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 287,00 грн, крім того ПДВ -20% - 57,40 грн, всього з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 4 387,40 грн, крім того ПДВ - 20% - 877,48 грн, всього з ПДВ - 5 264,88 грн.».

22.05.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.05.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції: « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 724,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 355,00 грн, крім того ПДВ -20% - 71,00 грн, всього з ПДВ - 426,00 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 173,48 грн, крім того ПДВ - 20% - 1 034,70 грн, всього з ПДВ - 6 208,18 грн.».

10.06.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.06.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції: « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 724,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн, крім того ПДВ -20% - 73,34 грн, всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 185,18 грн, крім того ПДВ - 20% - 1 037,04 грн, всього з ПДВ - 6 222,22 грн.».

16.09.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 5 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.09.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції: « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 4 874,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн, крім того ПДВ -20% - 73,34 грн, всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 338,18 грн, крім того ПДВ - 20% - 1 067,64 грн, всього з ПДВ - 6 405,82 грн.».

17.11.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 6 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.11.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції: « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 5 100,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн, крім того ПДВ -20% - 73,34 грн, всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5 568,70 грн, крім того ПДВ - 20% - 1 113,74 грн, всього з ПДВ - 6 682,44 грн.».

16.12.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду № 7 до Договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди викласти з 01.09.2014 п. 5.2 Договору в наступній редакції: « 5.2 Ціна за 1000 куб.м. газу становить 5 900,00 грн, без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2 %;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральним та розподільними трубопроводами - 366,70 грн, крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн, всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384,70 грн, крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн, всього з ПДВ - 7 661,64 грн.».

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу протягом січня - грудня 2014 року природний газ на загальну суму 468 039 285,28 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2014, актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2014, актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2014, актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2014, актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2014, актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2014, актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2014, актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2014, актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2014, актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2014, актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2014.

Позивач зазначає про те, що відповідач своє грошове зобов'язання за Договором за спожитий в період з січня 2014 року по грудень 2014 року виконував неналежним чином, з систематичним порушенням встановленого Договором строку його виконання, внаслідок чого він просить суд стягнути з відповідача заборгованість за отриманий природний газ в розмірі 173 586 013,56 грн, інфляційні втрати в розмірі 99 196 685 грн, пеню в розмірі 60 825 151,22 грн та 3% річних в розмірі 6 684 175,69 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частиною 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки газу виконав належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні сертифікати якості проданого газу, а тому неможливо встановити якість переданого товару та його відповідність вимогам нормативно-правових актів.

Згідно з п. 2.3 та п. 2.4 Договору за розрахункову одиницю газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов: (t) = 20 градусів Цельсія, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа). Фізико хімічні показники газу, який передається продавцем покупцеві в пунктах приймання-передачі, указаних у п. 3.1 цього Договору, повинні відповідати вимогам ГОСТу 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия».

Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріпленні печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмові формі вмотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для статочних розрахунків між сторонами.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження надання вмотивованих відмов від підписання актів приймання-передачі у зв'язку із невідповідністю газу, матеріали справи не містять, матеріали справи не містять і будь-яких зауважень надісланих відповідачем позивачу у зв'язку із невідповідністю газу нормам, визначеним умовами Договору, більше того, всі акти приймання-передачі підписані відповідачем без зауважень та частково сплачувалась вартість отриманого газу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Вивчивши наявні у матеріалах справи докази наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, суд встановив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 173 586 013,56 грн є обґрунтованими та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідач також заперечує проти розміру нарахованих позивачем інфляційних втрат, 3% річних та пені, зазначаючи про невірно здійсненний останнім розрахунок зазначених сум.

Відповідно до п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року N 14 (далі - Постанова) грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Згідно з п. 1.2 Постанови правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 1.3 Постанови з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Відповідно до п. 1.10 Постанови за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Постанови інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з п. 4.1 Постанови сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідачем не доведено суду факту належного (вчасного) виконання свого грошового зобов'язання за Договором.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням встановлених мінімальних строків для нарахування інфляційних втрат та порядку їх нарахування, враховуючи часткову оплату боргу відповідачем, строків нарахування 3% річних, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 6 684 175,69 грн та інфляційні втрати в сумі 80 277 366,86 грн.

Щодо вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору він зобов'язується сплати продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Здійснивши власний розрахунок суми пені, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 60 825 151,22 грн.

Однак, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені, враховуючи наступне.

Частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як зазначає відповідач, з матеріалів справи вбачається, що з загальної вартості отриманого газу на суму 468 039 285,28 грн відповідачем було сплачено 294 453 271,54 грн, тобто зобов'язання було виконано майже на 70%, що свідчить, на думку відповідача, про намагання останнім виконувати свої зобов'язання належним чином.

У своїх поясненнях відповідач також вказує на ту обставину, що не здійснення платежів за поставлений газ було обумовлено об'єктивними обставинами, які не залежали від сторін Договору.

Відповідачем у своєму відзиві зазначено, що Законом України від 14 травня 2015 року № 423-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» було внесено зміни до Закону України «Про теплопостачання», а саме у статті 19-1 частину першу було викладено в такій редакції:

«Оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється».

При цьому, як зазначає відповідач, механізм реалізації вказаної статті Закону України «Про теплопостачання» органами виконавчої влади був впроваджений лише Постановою КМУ від 18.06.2014 № 217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки», яка доопрацьовувалась до вересня 2014 року та остаточну редакцію якої було затверджено після прийняття Постанови КМУ № 444 від 10 вересня 2014 року «Про внесення змін до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», при цьому і органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постійно приймались власні нормативно-правові акти, що запроваджували алгоритми проведення розрахунків між сторонами Договору, отже фактично розрахунки між сторонами Договору через поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, тобто позивачем, стали можливими лише з листопада 2014 року.

Відповідач також зазначає, що майновий стан позивача, відповідно до інформації, що знаходиться на офіційному сайті позивача (ел. адреса: http://www.naftogaz.com), яка відображена в «Проміжній скороченій окремій фінансовій звітності станом на та за дев'ять місяців, що закінчилися 30 вересня 2015 року», а саме в Проміжному звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015 року Форма № 2 ФІНАНСОВІ РЕЗУЛЬТАТИ чистий фінансовий результат НАК «Нафтогаз України» за 2015 рік становив 233 670 тис. грн. прибутку. В свою чергу, відповідно до Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень - вересень 2015 року відповідач мав фінансовий результат у вигляді збитків у 2014 році 375 925 тис. грн., а в 2015 році 640 744 тис. грн.

Відповідач також звертає увагу суду на ту обставину, що несвоєчасність розрахунків за поставлений природний газ відповідачем зумовлена, зокрема, значною дебіторською заборгованістю за поставлену теплову енергію бюджетними організаціями, для вироблення теплової енергії яким і використовується придбаний відповідачем природний газ за Договором, яка станом на 1 листопада 2015 перевищила 1 млрд 532,4 млн грн., з яких заборгованість бюджетних організацій складає понад 67 відсотків.

Як вбачається з матеріалів справи та вищевказаних норм законодавства, мали місце об'єктивні незалежні від волі сторін обставини (нормативно-правова неврегульованість взаємовідносин сторін щодо порядку оплати вартості поставленого природного газу за Договором), що, в тому числі, стало причиною прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов'язання за Договором.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається відповідач та які спричинили прострочення виконання ним свого грошового зобов'язання є винятковими.

Крім того, відповідачем вживались заходи щодо виконання зазначеного зобов'язання, що не заперечується сторонами.

Також судом береться до уваги майновий стан сторін, а саме вищезазначена фінансова звітність позивача та відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення з відповідача суми пені до 30 412 575,61 грн.

При цьому, визначена судом сума пені є співрозмірною з порушенням грошового зобов'язання за Договором, допущеним відповідачем.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат, в загальному розмірі 340 292 025,81 грн підлягають частковому задоволенню в розмірі 290 960 131,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з абз. 4 п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код: 20077720) заборгованість в розмірі 173 586 013 (сто сімдесят три мільйони п'ятсот вісімдесят шість тисяч тринадцять) грн 56 коп., інфляційні втрати в розмірі 80 277 366 (вісімдесят мільйонів двісті сімдесят сім тисяч триста шістдесят шість) грн 86 коп., 3% річних в розмірі 6 684 175 (шість мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі сто сімдесят п'ять) грн 69 коп. та пеню в розмірі 30 412 575 (тридцять мільйонів чотириста дванадцять тисяч п'ятсот сімдесят п'ять) грн 61 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код: 20077720) витрати по сплаті судового збору в розмірі 173 565 (сто сімдесят три тисячі п'ятсот шістдесят п'ять) грн 00 коп.

Повне рішення складено 18.04.2016.

Суддя О.В. Нечай