РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 р. Справа №910/2758/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Трінак Польска "

До Товариства з обмеженою відповідальністю " Штрайф Баулогістик Україна "

Про розірвання договору.

Суддя Пінчук В.І

Представники:

Від позивача Залізняк О.М. - предст.

Від відповідача не з'явився

Рішення прийняте 14.04.2016 р., оскільки у судовому засіданні 24.03.2016 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Трінак Польска " звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю " Штрайф Баулогістик Україна " про розірвання договору № 1/08 про зворотню процентну фінансову позику від 22.10.2008 р.

Представник відповідача у судове засідання двічі не з'явився, але через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву та клопотання від 18.03.2016 р. про розгляд справи без його участі.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

В С Т А Н О В И В:

22.10.2008 р. між товариством з обмеженою відповідальністю " ШТРАЙФ БАУЛОГІСТИК ПОЛЬСКА ", ( після перейменування товариство з обмеженою відповідальністю " Трінак Польска " ) ( позивачем, позикодавцем ) та товариством з обмеженою відповідальністю " Штрайф Баулогістик Україна " ( відповідачем, позивальником ) був укладений договір № 1/08 про зворотню процентну фінансову позику від 22.10.2008 р.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу позику в розмірі 220000 Євро.

Згідно п. 2.1. договору № 1/08 від 22.10.2008 р. відсоток від позики становить 7% річних, який повинен бути сплачений не пізніше 30 квітня 2009 р.

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору позичальник зобов'язався повернути суму позики разом з відсотками у строк до 30.04.2009 р.

Відповідно до змін № 2 від 28.03.2012 р. до договору № 1/08 від 22.10.2008 р., сторонами внесені зміни в п. 2.1 договору, а саме: " 2.1 відсотки за користування отриманої позики визначаються в розмірі 3,9 % річних. Нарахування відсотків проводиться помісячно та мають бути повністю сплачені не пізніше 30 квітня 2014 р.".

Відповідно до змін № 4 від 01.03.2013 р. до договору № 1/08 від 22.10.2008 р., сторонами внесені зміни в п. 3.1 договору, а саме: " 3.1 відповідач зобов'язався повернути повну суму позики у строк до 31 грудня 2016 р."

Змінами № 5 від 20.08.2015 р. до вказаного договору сторонами змінено найменування позикодавця на товариство з обмеженою відповідальністю " Трінак Польска "

10.10.2015 р. між сторонами укладена додаткова угода № 6 до договору № 1/08 від 22.10.2008 р.

Пунктом 5.3 додаткової угоди сторонами визначені підстави розірвання договору, якими зокрема, є:

- суттєве погіршення фінансового стану відповідача, а саме: збиткова діяльність та/або від'ємне значення чи значне скорочення чистих активів та/або суттєве зростання кредиторської або дебіторської заборгованості (п. 5.3.6 Додаткової угоди);

- при зміні курсу євро до гривні більш ніж на 10 відсотків порівняно з курсом євро до гривні, встановленого НБУ на момент укладення цього договору/останніх змін до договору (п. 5.3.8 додаткової угоди ).

Відповідно до п. 5.4 додаткової угоди, у будь-який момент після настання випадку або випадків, визначених у п. 5.3 договору позивач вправі шляхом письмового повідомлення на адресу відповідача вимагати негайного повернення позики та сплати процентів (відсотків) за весь час фактичного користування позикою за цим договором

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору ( ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається ( ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором позики, а тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 71 Цивільного кодексу України.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

Спір між сторонами даного спору виник у зв'язку із допущенням з боку відповідача істотного порушення умов укладеного між сторонами спору договору, яке полягає у невиконанні останнім грошового зобов'язання за вказаним договором у вигляді неповернення позивачу суми наданої фінансової позики та процентів за її користування в сумі 305 040,22 євро, з яких 220000,00 євро - сума позики та 85040,22 Євро - несплачені проценти, що водночас підтверджується актом звірки взаєморозрахунків в період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р., який підписаний сторонами та скріплений відбитками їх печаток ( засвідчена копія вказаного акту наявна в матеріалах справи ).

У зв'язку з викладеними обставинами, позивач звернувся до відповідача з листом від 04.01.2016 р. № 05-01/2016 в якому викладена пропозиція про розірвання договору, повернення суми позики та процентів за її користування в семиденний строк шляхом укладення угоди про його розірвання. Однак пропозиція позивача про розірвання укладеного між сторонами спору договору залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Також позивач зазначає про наявність підстав для розірвання договору, передбачених п. 5.3 додаткової угоди, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями звітних фінансових документів відповідача а також аудиторським висновком від 19.01.2016 р.

Виходячи з викладених обставин та наявних у матеріалах справи доказів суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, наступних підстав:

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Натомість, відповідач не виконав свого обов'язку за вказаним договором у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. ( ст. 611 ЦК України )

Загальні норми, якими регулюються відносини суб'єктів господарювання щодо розірвання договорів визначені главою 53 Цивільного кодексу України. Якщо сторони не можуть дійти згоди щодо розірвання договору, вони мають право передати спір на вирішення суду. Під час розірвання або зміни договору у такий спосіб, потрібно обов'язково дотримуватися вимог передбачених у статтях 651, 652 ЦК України, статті 188 ГК України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначені підстави для зміни або розірвання договору, а саме: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено судом, відповідач допустив істотне порушення умов договору з урахуванням п. 5.3 укладеної між сторонами спору додаткової угоди, чим позбавив позивача можливості отримати результат договірних правовідносин сторін, які виникли на підставі договору, у строк, передбачений його умовами, а тому, суд вважає, що позовна вимога про застосування до договору правил, встановлених ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України є правомірною, а тому вказаний правочин підлягає розірванню в судовому порядку.

Частинами 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили

Виходячи зі змісту наведеної норми права, розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання правочину

Твердження відповідача про те, що причиною неналежного виконання зобов'язань є скрутний фінансовий стан останнього судом до уваги не приймається, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов'язань.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати укладений між товариством з обмеженою відповідальністю товариством з обмеженою відповідальністю " Трінак Польска " ( 01-940, Польща, м. Варшава, вул. Палісадова, № 20/22; ідентифікаційний код 017168150 ) та товариством з обмеженою відповідальністю " Штрайф Баулогістик Україна " ( 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 1-Д; ідентифікаційний код 33779117 ) договір про зворотню процентну фінансову позику від 22.10.2008 № 1/08.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю " Штрайф Баулогістик Україна " ( 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 1-Д; ідентифікаційний код 33779117 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Трінак Польска " ( 01-940, Польща, м. Варшава, вул. Палісадова, № 20/22; ідентифікаційний код 017168150 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім ) гр. 00 коп.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 22.04.2016 р.

Суддя В.І.Пінчук