ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 квітня 2016 року Справа № 917/2648/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівАлєєвої І.В.
Коробенка Г.П.,
перевіривши матеріали
заявиТовариства з обмеженою відповідальністю "Культурне рибно-мисливське господарство "Чиста хвиля"
про прийняття додаткової постанови

до постановиВищого господарського суду України
від30.03.2016
у справі№917/2648/14
Господарського судуПолтавської області
за позовомзаступника Прокурора Полтавської області
до1. Диканської районної державної адміністрації 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурне рибно-мисливське господарство "Чиста хвиля"
треті особи1. Департамент з питань нафтогазового комплексу, промисловості, екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації 2. Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області 3. Регіональний ландшафтний парк "Диканський" 4. Полтавське обласне управління водних ресурсів 5. Водянобалківська сільська рада Диканського району 6. Диканська селищна рада
провизнання недійним розпоряджень, визнання недійсними договорів, зобов'язання повернути земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.11.2015 та рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2015 у даній справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Культурне рибно-мисливське господарство "Чиста хвиля" звернулось із заявою про винесення додаткового рішення до даної постанови щодо нового розподілу судового збору.

Заява обґрунтована тим, що скаржником в касаційній скарзі заявлялися вимоги про розподіл судових витрат, однак судом касаційної інстанції заявлена вимога вирішена не була.

Суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету (ч.1 п.2).

Пунктом 11 частини 2-ї статті 11111 цього кодексу передбачено, що за наслідками розгляду касаційної скарги суд приймає постанову, у якій має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Разом з тим, з приписів статті 49 наведеного кодексу, яка регламентує випадки та порядок розподілу господарських витрат, вбачається, що такий розподіл здійснюється лише за результатами вирішення спору. Крім того, цією статтею передбачено, що новий розподіл судових витрат здійснюється судом апеляційної або касаційної інстанції чи Верховним Судом України у разі скасування чи зміни ними рішення суду без передаючі справи на новий розгляд.

Таким чином суду касаційної інстанції надано право здійснювати новий розподіл судових витрат лише у тих випадках, у яких справа не передається на новий розгляд.

Між тим, як вбачається із вищенаведеної постанови суду касаційної інстанції, спір у даній справі залишається не вирішеним, а справа знаходиться на новому розгляді.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із викладеного, у суду касаційної інстанції не виникло право вирішувати питання щодо нового розподілу судових витрат у даній справі, а у заявника не виникло право на звернення у суд із заявою про це.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 108 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Культурне рибно-мисливське господарство "Чиста хвиля" у прийнятті заяви про прийняття додаткового рішення до постанови Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі Господарського суду Полтавської області №917/2648/14.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді І.В. Алєєва

Г.П. Коробенко