КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа№ 910/31368/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від стягувача: Михайлюк Я.Б. - дов. від 07.12.2015 року б/н

від боржника: Телицька В.А. - дов. від 14.03.2016 року № 225-КМГ-785

розглянувши апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року

у справі № 910/31368/15 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" (м. Київ)

до Київської міської ради (м. Київ)

про визнання недійсними рішення та пунктів договору оренди

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" з позовом до Київської міської ради про визнання недійсним абзацу 13 підпункту 8.4 пункту 8 договору оренди земельної ділянки від 13.10.2003 року в редакції угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.10.2015 року, укладеної між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь", посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованої в реєстрі за № 326, речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.10.2015 року, номер запису про інше речове право 11490551, який містить наступне положення: „передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинку (крім службової), а по земельних ділянках у центральній частині міста Києва, яка визначається Генеральним планом розвитку міста, - 10% загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 50 рішення Київської міської ради від 28.12.2002 № 232/392 „Про бюджет міста Києва на 2003 рік".".

Рішенням від 04.02.2016 року господарський суд міста Києва позов задовольнив повністю. Визнав недійсним абзац 13 підпункту 8.4 пункту 8 договору оренди земельної ділянки від 13.10.2003 року в редакції Угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.10.2015 року, укладеної між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь", посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованої в реєстрі за № 326, речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.10.2015 року, номер запису про інше речове право 11490551, який містить наступне положення: „передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинку (крім службової), а по земельних ділянках у центральній частині міста Києва, яка визначається Генеральним планом розвитку міста, - 10% загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 50 рішення Київської міської ради від 28.12.2002 № 232/392 «Про бюджет міста Києва на 2003 рік".". Стягнув з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" 1 218 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду Київрада звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/31368/15 та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2016 року апеляційна скарга Київради була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/31368/15 у судовому засіданні за участю представників сторін на 24.03.2016 року.

В судовому засіданні 24.03.2016 року оголошувалася перерва до 19.04.2016 року до 12 год. 00 хв.

В судовому засіданні 19.04.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи відповідно до п. 2 рішення Київської міської ради „Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" від 10.07.2003 року № 638-1/798 вирішено затвердити проект відведення земельної ділянки Закритому акціонерному товариству „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вулиць Боженка та Лабораторної у Голосіївському районі м. Києва. Передати Закритому акціонерному товариству „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь", за умови виконання п. 2.1 цього рішення, в короткострокову оренду на 3 роки земельну ділянку загальною площею 0,45 га для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вулиць Боженка та Лабораторної у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі:

- площею 0,19 га - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови;

- площею 0,26 га - за рахунок земель міської забудови.

Відповідно до пп. 2.1.5 рішення Київської міської ради „Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" від 10.07.2003 року № 638-1/798 позивача зобов'язано передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинку (крім службової), а по земельних ділянках у центральній частині міста Києва, яка визначається Генеральним планом розвитку міста, - 10 % загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 50 рішення Київської міської ради „Про бюджет міста Києва на 2003 рік" від 28.12.2002 року № 232/392.

01.10.2003 року Закрите акціонерне товариство „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" (орендар, правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь") та Київська міська рада (орендодавець) уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець, на підставі рішення Київради від 10.07.2003 року за № 638-1/798, передає, а орендар приймає у короткострокову оренду на 3 роки земельну ділянку, місце розташування якої на перетині вул. Боженка та вул. Лабораторної у Голосіївському районі м. Києва, розміром 0,4517 га, кадастровий номер :79:035:0015, для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Щербаковим В.З. та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 13.10.2003 року за № 79-6-00148 у книзі державної реєстрації договорів.

Відповідно до абз. 9 п. 7.2. договору оренди земельної ділянки від 13.10.2003 року за № 79-6-00148 орендар зобов'язаний передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинку (крім службової), а по земельних ділянках у центральній частині міста Києва, яка визначається Генеральним планом розвитку міста, - 10% загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 50 рішення Київської міської ради „Про бюджет міста Києва на 2003 рік" від 28.12.2002 року № 232/392.

Угодою до договору оренди земельної ділянки від 13.10.2003 року № 79-6-00148 (про поновлення), зареєстрованою Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.11.2006 року за № 79-6-00445, поновлено на 5 років дію договору оренди земельної ділянки від 03.11.2006 року за № 79-6-00445.

Відповідно до п. 1 рішення Київської міської ради „Про поновлення товариству з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" договору оренди земельної ділянки для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вул. Боженка та вул. Лабораторної у Голосіївському районі м. Києва" від 02.04.2015 року № 369/1234 вирішено поновити на 5 років договір оренди земельної ділянки від 13.10.2003 року № 79-6-00148 (з урахуванням угоди від 03.11.2006 року № 79-6-00445) площею 0,4517 га (кадастровий номер :79:035:0015), укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Молодіжний житловий комплекс „Оболонь" для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині вул. Боженка та вул. Лабораторної у Голосіївському районі м. Києва на підставі пункту 2 рішення Київської міської ради „Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" від 10.07.2003 року № 638-1/798.

На підставі зазначеного рішення Київської міської ради було укладено угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.10.2015 року, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Кравченко Н.П., зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.10.2015 року, номер запису 11490551.

Відповідно до абз. 13 п.п. 8.4. п. 8 договору оренди земельної ділянки, в редакції угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.10.2015 року, орендар зобов'язаний передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинку (крім службової), а по земельних ділянках у центральній частині міста Києва, яка визначається Генеральним планом розвитку міста, - 10% загальної площі будинку (крім службової) на підставі п. 50 рішення Київської міської ради „Про бюджет міста Києва на 2003 рік" від 28.12.2002 №232/392.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з листом від 14.09.2015 року № 251 щодо приведення у відповідність до чинного законодавства положень проекту Угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки. Листом від 05.10.2015 року № 05707-17700 Департаментом було повідомлено позивача про те, що зміни запропоновані останнім до проекту договору про поновлення договору оренди не можуть бути враховані.

Законом України „Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25.12.2008 року № 800-VI, що набрав чинності 14.01.2009 року, внесено зміни до Закону України „Про планування і забудову територій" від 20.04.2000 року № 1699-III, в тому числі доповнено ч. 8 ст. 27-1 вказаного закону. Зазначеними змінами передбачено, що органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема, житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі (внеску) замовника, встановленої цією статтею.

Ч. 7 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI, який набрав чинності 12.03.2011 року, була закріплена заборона вимагати органами місцевого самоврядування від замовників будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених ч. 5 ст. 30 цього Закону.

Також п. 7 Прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Таким чином, Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності" в імперативному порядку було зобов`язано відповідача привести у відповідність з вищевказаним Законом рішення Київської міської ради „Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" від 10.07.2003 року № 638-1/798.

Станом на день розгляду справи, відповідач рішення Київської міської ради у відповідність із вищевказаним законом не привів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що органи місцевого самоврядування за зверненням замовника будівництва (факт не звернення замовника будівництва щодо перегляду зазначених вище умов, встановлених отриманими рішеннями або умов укладених на підставі цих рішень договорів, може розглядатись як добровільна згода замовника будівництва на виконання таких рішень) зобов'язані з дотриманням строків розгляду таких звернень внести відповідні корективи у прийняті рішення та/або укладені договори, виходячи з норм Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

Місцевим господарським судом правомірно не взято до уваги твердження відповідача про те, що в Законі прямо не вказано, що відповідні рішення органів місцевого самоврядування, прийняті до набрання чинності цим Законом, є обов'язковими для приведення у відповідність, оскільки абз. 2 п. 7 прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" чітко передбачено, що будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього закону, прийняті до набрання чинності цим законом, підлягають приведенню у відповідність із цим законом, а саме внесення відповідних корективів у прийняті рішення та/або укладені договори, виходячи з норм вказаного Закону, в тому числі і припинення зобов'язань, а згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, при цьому ч. 2 ст. 5 ЦК України встановлено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Згідно ст.ст. 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до п. п. 1, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідачем не виконано покладених на нього функцій та не внесено відповідних корективів у прийняте рішення та укладений договір, виходячи з норм вказаного Закону, що виключає інший спосіб захисту порушених прав позивача, окрім судового.

З врахуванням вищенаведеного, дослідивши умови спірного абзацу 13 підпункту 8.4. пункту 8 договору на відповідність їх вимогам чинного законодавства, суд встановив наявність матеріально-правових підстав для внесення змін до договору способом виключення з нього абз. 13 п.п. 8.4. п. 8 договору оренди земельної ділянки від 13.10.2003 року в редакції угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.10.2015 року.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 20.05.2015 року № 3-122гс15 та Вищий господарський суд України у постановах від 11.02.2013 року по справі № 5011-38/629-2012, від 10.11.2015 року № 910/9364/15.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ТОВ „МЖК „Оболонь" до Київради є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 121 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року по справі № 910/31368/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року по справі № 910/31368/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/31368/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

С.А. Гончаров