КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 910/2621/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Шаповаловій К.В.

за участю представників:

від позивача - Осадчий А.В.

від відповідача - Слюсар С.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал»

до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа»

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 ПАТ «ХК «Енергомережа» було відмовлено в прийняті зустрічної позовної заяви.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ПАТ «ХК «Енергомережа» звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 та справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 11.04.2016 апелянту був поновлений строк на подання апеляційної скарги прийнято її до провадження та призначена до розгляду на 21.04.2016.

В судове засідання з`явилися представники сторін та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника КП ПОР «Полтававодоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та законною, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

17.02.2016 позивач, Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «ХК «Енерномережа» про стягнення коштів за договором доручення.

Ухвалою суду від 19.02.2016 вказана позовна заява була прийнята до провадження та призначена для розгляду на 16.03.2016.

15.03.2016 через відділ документального забезпечення до Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом надійшла зустрічна позовна заява до Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» також про стягнення коштів за договором доручення.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у прийняті до провадження зустрічної позовної заяви, мотивував свою відмову тим, що задоволення/відмова у задоволені первісного позову не тягне за собою одночасну відмову у задоволені/задоволені зустрічного позову та сумісний розгляд первісного та зустрічного позовів у даному випадку не сприятиме раціональному використанню та оптимізації застосування процесуальних засобів.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Згідно зі ст. 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Як вбачається із тексту первісного позову, заявленого КП «Полтававодоканал» до ПАТ «Енергомережа», підставою такого позову є не виконання відповідачем (на думку позивача) умов укладеного між сторонами 25.09.2015 договору доручення № 48, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 475000 грн., що були перераховані як авансова оплата майбутніх послуг відповідача за укладеним договором та обґрунтування таких вимог, згідно тексту позовної заяви, зводяться до того, що оскільки відповідачем не були вчинені дії, визначені п.1.1 спірного договору доручення, а вони були здійснені безпосередньо самостійно позивачем, відповідно відсутні підстави для залишення у відповідача раніше перерахованих коштів у зазначеному розмірі.

В той же час, як вбачається з тексту зустрічної позовної заяви, поданої відповідачем за первісним позовом до позивача, підставою його є саме виконання позивачем за зустрічним позовом умов та вимог договору доручення № 48, укладеного між сторонами 25.09.2015 та одночасна відмова відповідача за зустрічним позовом здійснювати підтверджену (на думку позивача) належними доказами виконану роботу та виставлені рахунки, а також подання позивачем за зустрічним позовом доказів на підтвердження відсутності у відповідача права на повернення від позивача авансових коштів у розмірі 475000 грн.

Тобто, відповідно до здійсненого судом апеляційної інстанції повного аналізу обох позовних заяв (первісного та зустрічного позовів), вбачається, що вони по-перше пов`язані одним предметом спору - виконання вимог та умов договору доручення № 48, укладеного між КП «Полтававодоканал» та ПАТ «Енергомережа», по-друге, з одного боку доказами позивача за первісним позовом щодо відсутності у відповідача права на перерахований авансовий платіж у розмірі 475000, а з другого боку доказами позивача за зустрічним позовом про відсутність підстав повернення авансового платежу КП «Полтававодоканал» та навпаки існування у останнього заборгованості з оплати наданих послуг за укладеним договором.

Отже, вказані позови є взаємопов`язаними та взаємовиключаючими, оскільки, при встановлені місцевим судом обставин невиконання відповідачем за первісним позовом умов договору доручення № 48 та наявність достатніх та належних доказів на повернення від відповідача авансового платежу в розмірі 475000 грн., автоматично виключає можливість задоволення зустрічного позову та спростування, відповідно, доказів позивача за зустрічним позовом щодо наявності у КП «Полтававодоканал» заборгованості за договором доручення № 48 та наявності обгрунтованого права у позивача за зустрічним правом на залишення у себе отриманого раніше авансового платежу в розмірі 475000 грн.

У відповідності до п. 3.15. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві.

Висновок суду першої інстанції стосовно того, що сумісний розгляд первісного та зустрічного позовів у даному випадку не сприятиме раціональному використанню та оптимізації застосування процесуальних засобів, є необгрунтованим, оскільки, доводи, зазначені позивачем у зустрічній позовній заяві є одночасно доводами та доказами на спростування заявлених вимог за первісним позовом, а отже навпаки одночасний розгляд таких позовів призведе до економії процесуальних строків, відсутності затягування судового процесу та, відповідно, додатковим захистом як прав позивача за первісним позовом так і прав позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що поданий відповідачем зустрічний позов не є пов`язаний із первісним та не повинен розглядатися в одному позовному проваджені, отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 по справі № 910/2621/16 - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 по справі № 910/2621/16 - скасувати.

Матеріали оскарження № 910/2621/16 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» до Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про стягнення коштів.

Матеріали оскарження № 910/2621/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко