ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.04.16р. Справа № 8/5005/12311/2011
За скаргою: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

на дії державної виконавчої служби

У справі:

за позовом Приватного підприємства фірма "МГТ", м. Павлоград

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград

про стягнення заборгованості за договором про надання транспортних послуг з перевезення вантажу № 11-14/39-П від 04.01.2011р. у загальному розмірі 442 440,19 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, керівник, виписка з ЄДРЮО та ФОП від 27.08.12р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № ББУ/ПУ245/Д/15 від 18.12.15р.;

від ВДВС - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Суть спору викладена в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.11р., яким позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Приватного підприємства фірма "МГТ"- 400 215, 25 грн. основний борг, 4 002, 15 грн. витрат по сплаті державного мита, 213, 18 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.12р. рішення господарського суду Дніпропетровської області скасовано частково, а саме стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Приватного підприємства фірми "МГТ" борг - 400 215,25 грн., 3% річних - 6 842,06 грн., пеню - 15 465,86 грн., витрати по сплаті державного мита - 4 225,23 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 226, 56 грн.

На виконання вказаного рішення та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду 16.02.2012 року господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.12р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду 16.02.2012 року залишено без змін.

03.09.2015 року від відповідача надійшла скарга на дії ВДВС Павлоградського МРУЮ Дніпропетровської області , у якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2015 року;

- зобов'язати начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.07.15р. з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №8/5005/12311/2011 від 16.02.12р.

В обґрунтування своєї скарги відповідач вказує, що оскільки виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду № 8/5005/12311/2011 від 16.02.2012 року було завершено, а 26.12.2012 року виконавчий документ повернуто без виконання стягувачу - ПП фірма «МГТ» за його власною письмовою заявою від 24.12.2012 року, то відкриваючи повторно виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №8/5005/12311/2011 від 16.02.2012 року 27.07.2015 року, заступником начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 порушені норми п.7 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження.

Позивач заперечує проти скарги відповідача, вважає відсутніми підстави для задоволення вимог скаржника.

Представник від ДВС в судове засідання не з'явився, пояснення на скаргу не надав, про розгляд скарги повідомлений належно, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання виконавчою службою ухвали про виклик у судове засідання.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши наведені доводи, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду.

Відповідно до положень ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.11р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.12р. по справі №8/5005/12311/2011, 16.02.2012 року господарським судом Дніпропетровської області було видано наказ про стягнення з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ПП фірма «МГТ» суми 400 215,25 грн. основного боргу, 6 842,06 грн. 3% річних, 5 465,86 грн. пені, 4 225,23 грн. витрат по сплаті державного мита та 226, 56 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За заявою стягувача 05.03.2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

14.03.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ виконавче провадження з примусового виконання наказу №8/5005/12311/2011 від 16.02.2012 року було зупинено на підставі п.15 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з внесенням боржника - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу.

24.12.2012 року стягувач звернувся до ВДВС Павлоградського МРУЮ із заявою про повернення наказу господарського суду Дніпропетровської області №8/5005/12311/2011 від 16.02.2012 року без виконання відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження.

На підставі вказаної заяви 26.12.2012 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МРУЮ винесено постанову про повернення наказу господарського суду Дніпропетровської області №8/5005/12311/2011 від 16.02.2012 року стягувачу без виконання.

За заявою стягувача від 23.07.2015 року, 27.07.2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №8/5005/12311/2011 від 16.02.2012 року.

За змістом ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені

державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню пдлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання, протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Положеннями пункту п.9.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 №9 визначено, що у розгляді скарг на дії органів Державної виконавчої служби, пов'язаних з відмовою у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", господарському суду слід мати на увазі таке. За змістом пункту 1 частини першої і частини п'ятої статті 47 та положень статті 26 в сукупності цих норм повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закриття виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання неправомірними дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2015 року та визнання зазначеної постанови недійсною.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Суддя ОСОБА_4