ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 917/2309/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Потапенко В.І., суддя Слободін М.М.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 директор, ОСОБА_2 ордер ПТ № 001396 від 07.10.2015р., ОСОБА_3 дов. б/н від 12.11.2015р.,

відповідача ОСОБА_4 дов. № 25/12/15 від 25.12.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №656 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 р. у справі № 917/2309/15,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РДМ", м. Полтава,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт", м. Глобине, Полтавська область,

про стягнення 868 432,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 р. у справі № 917/2309/15 (суддя Погрібна С.В.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РДМ" 868 432,00 грн. основного боргу за договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р., 13 026,00грн. витрат з оплати судового збору, 30 000,00грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідач з рішенням господарського суду Полтавської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 р. у справі № 917/2309/15 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що сторонами не підписано акт виконаних робіт, який би був складений на виконання спірного договору і підтверджував факт виконання позивачем своїх договірних зобовязань, тому, на думку скаржника, обовязок відповідача зі здійснення оплат за договором станом на сьогоднішній день не виник, а отже права позивача не порушені і предмет спору у даному випадку відсутній.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач зазначив, що матеріали справи містять необхідний обсяг доказів на підтвердження його вимог.

В судовому засіданні 28.03.2016р. було оголошено перерву до 18.04.2016р. об 11:00 год.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиві на неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.10.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "РДМ" (виконавець за договором; позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" (замовник за договором; відповідач по справі) був укладений договір підряду № 15/10/14, відповідно до п. 1.1. якого позивач взяв на себе зобовязання виконати роботи по проектуванню, виготовленню, монтажу та пуско-налагоджуванню системи управління розрідженням вапнякової печі та подачі сатураційного газу, а відповідач зобов'язався прийняти вказані роботи і оплатити їх на умовах, передбачених договором.

Роботи, що є предметом цього договору, повинні бути виконані в термін 40 календарних днів з моменту підписання цього договору сторонами (п. 1.2. договору).

В п. 3.1. договору сторони погодили, що ціна договору складає вартість зекономленої електроенергії, але не більше 1 500 000,00 грн. Вартість зекономленої електроенергії розраховується як різниця витрат на електроенергію до та після реконструкції. Різниця витрат на електроенергію обчислюється згідно додатку №2 цього договору.

Додатком № 1 до договору сторонами було складено протокол узгодження договірної ціни.

Додатком № 2 до договору сторонами було погоджено методику розрахунку економії грошових коштів на електроенергію, згідно якої розраховується сума грошових коштів, яку повинен сплатити замовник на користь виконавця.

Зазначеною методикою сторонами було передбачено фіксацію споживання електричної енергії на існуючому у відповідача обладнанні та фіксацію споживання електричної енергії після проведення робіт позивачем згідно договору. Після чого, згідно додатку № 2 до договору, розраховується різниця середньодобових споживань та складається технічний акт. Далі розраховується кількість зекономленої електроенергії за 100 діб. Саме добуток середньодобової економії, вартості 1 кВт електроенергії та 100 (100 діб) й становить суму зекономленої грошових коштів згідно додатку № 2 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2014р. було складено технічний акт № 1, згідно якого різниця середньодобових споживань склала 10200 кВт.

Пунктом 4.1. договору визначено, що здача-приймання виконаних робіт проводиться сторонами за місцем знаходження замовника шляхом підписання сторонами акту виконаних робіт.

27.10.2014р. сторонами було складено та скріплено печатками обох сторін акт виконаних робіт №1 до договору підряду №15/10/14 від 10.10.2014р. про те, що:

1. Згідно технічного акту №1 від 24.10.2014р.:

- середньодобова економія електроенергії замовника - 10200 кВт*год.;

- середньодобова економія грошових коштів на електроенергію замовника складає 10200*1,48 = 15 096 гривень;

- економія грошових коштів на електроенергію замовника за 100 діб складає 1509600,00 грн.

2. Згідно пунктів 3.1. та 3.2. договору перша частина до сплати складає:

Без ПДВ - 625 000,00 грн.,

ПДВ - 125 000,00 грн.,

Всього - 750 000,00 грн.

3. Сплата другої частини згідно умов договору.

Тобто, актом виконаних робіт № 1 було зафіксовано, що економія грошових коштів на електричну енергію замовника за 100 діб складає 1509600,00 грн., але згідно з п. 3.1 договору вартість зекономленої електроенергії не може перевищувати 1 500 000,00 грн.

У відповідності до п. 3.2 договору оплата робіт, що є предметом цього договору, здійснюється замовником двома рівними частинками згідно акту виконаних робіт: 1 частина не пізніше 5 діб після підписання акту; 2 частина не пізніше 35 діб після підписання акту.

Як було встановлено судом першої інстанції, актом виконаних робіт сторонами було погоджено, що перша частина, що підлягає сплаті згідно договору, становить 750 000,00 грн. Однак, як зазначив позивач, відповідачем було порушено умови договору та не оплачено суму виконаних позивачем робіт. В звязку з чим сторони домовились про переведення боргу в часті сплати 631 568,00 грн. ТОВ "Агропромислове об"єднання "Цукровик Полтавщини". Вказана сума була сплачена, що підтверджується банківськими виписками наявними в матеріалах справи та підтверджується самим відповідачем.

Залишок заборгованості в сумі 868 432,00грн. відповідачем сплачено не було, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 868 432,00 грн. за договором підряду № 15/10/14 від 10.10.2014р., суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги є обґрунтованими, правомірними та підтвердженими матеріалами справи.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частина 1 статті 853 Цивільного кодексу України в свою чергу зазначає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У відповідності до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що акт виконаних робіт не підписувався, не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи містять акт виконаних робіт № 1 від 27.10.2014р. згідно договору підряду № 15/10/14 від 10.10.2014р. Даний акт підписаний директором відповідача ОСОБА_5І та директором позивача ОСОБА_1, а також скріплений печатками обох сторін.

Крім того, цей акт виконаних робіт № 1 від 27.10.2014р. містить посилання на технічний акт № 1 від 24.10.2014р., який був підписаний збоку відповідача комісійно (головним інженером, головним енергетиком, головним механіком та начальником ТЕЦ) та затверджений технічним директором.

Як технічним актом № 1 від 24.10.2014р., так і актом виконаних робіт № 1 від 27.10.2014р. зафіксовано, що середньодобова економія підприємства відповідача (замовника) складає 10200 кВт.

Також, актом виконаних робіт № 1 від 27.10.2014р. визначено, що середньодобова економія грошових коштів на електроенергію замовника складає 15096,00 грн./добу, а отже економія за 100 діб (як це передбачено п. 6 додатку № 2 до договору підряду № 15/10/14 від 10.10.2014р.) становить 1 509 600,00 грн., проте зазначена сума обмежена пунктом 3.1 договору сумою 1 500 000,00 грн.

Актом виконаних робіт № 1 від 27.10.2014р. встановлено на підставі пунктів 3.1 та 3.2 договору, що перша частина до сплати становить 750 000,00 грн. (50%), а друга частина згідно умов договору.

В результаті виконання робіт на підставі договору виконавцем було досягнуто середньодобової економії електроенергії замовника в розмірі 15096,00 грн. Роботи були виконані та прийняті замовником, як це передбачено договором шляхом підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п. 4.4. спірного договору у випадках, якщо при здачі-прийманні виконаних робіт замовником виявлені недоліки, сторонами складається двосторонній акт з вказівкою виявлених недоліків, порядку і терміну їх усунення, а також умов взаєморозрахунків.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять жодних зауважень, претензій щодо повноти та/або якості робіт та/або виявлення недоліків прийнятих робіт з боку відповідача як з моменту підписання акту виконаних робіт, так і до винесення судом першої інстанції спірного рішення (майже 1,5 року).

Також, судова колегія зазначає, що актом виконаних робіт № 1 від 27.10.2014р. чітко встановлено досягнення економії грошових коштів в результаті проведення робіт на підставі договору, сторонами було визначено, що здача-приймання робіт відбувається шляхом підписання акту виконаних робіт, проте не було визначено якої форми та змісту має бути складений даний акт.

Як вже було зазначено раніше, умовами спірного договору визначено, що платежі за цим договором відбуваються в 2 етапи з відліком від дати підписання акту виконаних робіт, тому, враховуючи, що даний акт був підписаний та скріплений печатками обох сторін, твердження апелянта про те, що строк платежу за договором не настав, є необґрунтованими.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що відповідач порушив умови, порядок та строки розрахунків за виконані роботи по договору та не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок виконання грошового зобов'язання за договором підряду, оскільки прийнявши роботи та не пред'явивши жодних претензій і зауважень щодо їх виконання не оплатив їх в строк, визначений договором.

Враховуючи викладене та те, що відповідачем не виконувались грошові зобовязання за спірним договором, а позивачем було надано згоду відповідачеві на переведення боргу в частині 631 568,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропромислове обєднання "Цукровик Полтавщини", суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 868 432,00 грн. за договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р. підлягають задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 30 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Так, відповідно до ч.1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

07.10.2015р. між Адвокатським бюро "Юрія Христофорова" та ТОВ "РДМ" було укладено договір про надання правової допомоги №07/10-15, за умовами якого бюро зобов'язується надати правову допомогу у господарському суду Полтавської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" про стягнення 868 432,00 грн. за договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р.

Право на заняття ОСОБА_2 адвокатською діяльністю підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №583 від 13.03.2008р., виданого Полтавською обласною КДКА 13.03.2008р.

Пунктом 2.3. договору вартість послуг, що надаються за договором, становить 30 000,00 грн.

Згідно платіжного доручення №886 від 01.12.2015р. позивачем було сплачено 30 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги №07/10-15 від 07.10.2015р.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на послуги адвоката і відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються на відповідача в сумі 30 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені відповідачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, в ході апеляційного провадження не наведено.

Під час апеляційного провадження представником відповідача було надано клопотання про призначення судово-технічної експертизи, яке судова колегія вважає недоцільним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з вищевикладених обставин.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 р. у справі № 917/2309/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт", м. Глобине, Полтавська область, на рішення господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 р. у справі № 917/2309/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 р. у справі № 917/2309/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Слободін М.М.