РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2016Справа №910/1401/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА

Страхування"

про стягнення 13 340 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулося до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 13 340, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/1401/16, розгляд справи призначено на 25.03.2016 р.

25.03.2016 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі від 25.01.2006 №1-5/45 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Неприбуття у судове засідання представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково у розмірі 6 235, 18 грн., стверджує, що строк експлуатації автомобіля "Volkswagen Transporter" на момент дорожньо - транспортної пригоди (ДТП) перевищував 7 років, тому при визначенні вартості відновлювального ремонту має застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 31.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВБМАСТЕР" (страхувальник) було укладено договір страхування автотранспортних засобів № 1040190, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску.

25 вересня 2014 року на вул. Малиновського, 32 у м. Києві відбулося ДТП, учасниками якої стали, зокрема:

- автомобіль марки "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2;

- автомобіль марки "Renault", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП ОСОБА_3, за ознаками пункту 124 КУпАП підтверджено постановою Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2014 у справі № 756/13519/14-п, яке в розумінні вимог статті 35 ГПК України є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для справи.

Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу "Volkswagen Transporter" склала 13 340 грн., що підтверджується страховим актом від 13.10.2014 № 1558/14/50/ТР25/00/2 та розрахунком страхового відшкодування. З урахуванням вказаних первинних документів позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 13 340, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.10.2014 № 2576.

Згідно полісу АІ/6717804 наданого МОТОРНИМ (ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки "Renault", державний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем з франшизою 0 грн. та лімітом по майну в 50 000 грн. Матеріали справи підтверджують факт скоєння ДТП, а тому позивач наполягає на стягненні з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) в розмірі 13 340, 00 грн.

Позивач звертався до відповідача з регресною вимогою від 11.03.2015 № 596/8 про виплату страхового відшкодування. Відповідач суму страхового відшкодування позивачу не відшкодував, що і було підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного:

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду з цивільної справи (постанова Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2014 у справі № 756/13519/14-п), що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду в розумінні вимог статті 35 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Складова шкоди доведена позивачем, а вина ОСОБА_3 установлена постановою суду про адміністративне правопорушення з цивільної справі, і є фактом, який не потребує доказуванню.

Додатком № 1 до договору страхування автотранспортних засобів від 31.10.2013 № 1040190 визначено, що фізичний знос деталей ТЗ не враховується, однак строк експлуатації автомобіля "Volkswagen Transporter" на момент ДТП більше 7 років, тому відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 145/5/2092, при визначенні вартості відновлювального ремонту таких автомобілів має застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу.

Належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 07.10.2014 № 82/14 завданого в результаті пошкодження автомобіля "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля становить 7 136,58 грн.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, а саме право регресного відшкодування виплаченої ним суми на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України. Відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, в тому числі докази відсутності вини у заподіяних позивачеві шкоди.

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування (в порядку регресу) підлягає задоволенню частково в розмірі 7 136,58 грн.

У задоволенні решти частини позовних вимог в сумі 6 203,42 грн., слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно частини п'ятої статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.04.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) на користь:

- Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 33-37, ) страхове відшкодування (в порядку регресу) у розмірі 7 136, 58 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 737, 20 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 20.04.2016

Суддя Ю.О.Підченко