ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 рокуСправа № 912/1050/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1050/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради

про стягнення 1 921 156,45 грн.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: участі не брали;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 442 від 11.04.2016р., ОСОБА_2, довіреність № 10 від 06.01.2016р.;

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою №14/2-146 від 15.02.16 з вимогою стягнути з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради пеню у розмірі 732 569,76 грн., 3% річних у розмірі 114 524,17 грн., 1 074 062,52 грн. інфляційних втрат, судовий збір покласти на відповідача.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач позовні вимоги виконав, але з простроченням строків, передбачених умовами договору купівлі - продажу газу. З огляду на прострочення виконання умов договору ПАТ "НАК "Нафтогаз України" просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

У судове засідання 12.04.16 представник позивача не з'явився, хоча є належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 02174054 від 26.03.16.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, крім того подав 11.04.16 відзив на позов № 435 від 07.04.2016, в якому просить зменшити розмір пені на 95 % та стягнути інфляційні втрати в розмірі 218 103,37 грн. та 3% річних в розмірі 20 772,66 грн. за розрахунком "Теплокомуненерго".

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, врахувавши пояснення представників відповідача, обговоривши усі обставини справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та КП ОМР "Теплокомуненерго" (Покупець) 18.12.13 укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1385/14-ТЕ-18 (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю природний газ, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), в обсязі і на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язався надавати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язався повертати покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу узгоджена між сторонами в розділі 5 Договору та визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м - 1118,974 грн., крім того ПДВ - 20% - 190,226 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн. Загальна вартість Договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. Договору).

Строк дії Договору встановлено з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками, і до 31 грудня 2012 року в частині поставки газу, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору). Зазначені вище та інші умови Договору узгоджені між сторонами шляхом підписання останньої сторінки Договору представниками Продавця і Покупця, які скріплено печатками обох сторін Договору.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня-квітня 2014, жовтня-грудня 2014, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 19 015 492,42 грн., що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу, наявними в матеріалах справи.

Відповідач зобов'язання за договором виконав, але з простроченням строків, передбачених умовами Договору купівлі-продажу. Вказаний факт не заперечено сторонами.

ПАТ "НАК "Нафтогаз" просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1074 062,52 грн та 3% річних у розмірі 114 524,17 грн. на підставі норм ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд погоджується з позивачем, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проте, позивач не враховує, що не підлягають застосуванню санкції за невиконання або неналежне виконання покупцем договірних зобов'язань з оплати вартості отриманого природного газу за договором купівлі-продажу та наслідки за порушення грошового зобов'язання, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України, у випадку, коли сторони уклали договір про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, змінивши у такий спосіб порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Для застосування санкцій, передбачених договором купівлі продажу природного газу та наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату вартості природного газу було здійснено з порушенням порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків ( аналогічна правова позиція висловлена у Постановах ВСУ від 01.07.15 у справі № 924/1230/14; від 23.09.15 у справі № 917/2519/14; від 07.10.2015 у справі № 924/406/14, від 16.09.15 у справі № 917/2520/14, від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14).

Матеріали справи свідчать, що на виконання постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 між головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Олександрійської міської ради, управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради, комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради та НАК "Нафтогаз України" підписано спільне протокольне рішення № 2220 від 19.11.2014 на суму 550 000,00 грн.

Укладаючи договори № 525/30 від 01.10.2014 і № 1104/30 від 09.12.2014 на суму 2 000 000,00 грн. на виконання постанови КМУ № 30 від 29.01.2014, і спільне протокольне рішення № 2220 від 19.11.2014 на виконання постанови КМУ № 20 від 11.01.2005, сторони змінили порядок та спосіб виконання зобов'язання, в результаті чого відповідач виконав зобов'язання по сплаті коштів за Договором № 1385/14-ТЕ-18 від 18.12.13 в порядку та строки, визначені умовами розділу 2 "Порядок проведення взаєморозрахунків" Договору № 525/30 від 01.10.2014 і спільного протокольного рішення № 2220 від 19.11.14.

Разом з тим, умовами підписаних договорів про організацію взаєморозрахунків не передбачено існування між сторонами інших зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

На виконання вищезазначених договорів КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради за рахунок коштів субвенції з державного бюджету погасило основний борг у сумі 6 071 232,73 грн., 2 000 000,00 грн і 550 000, грн. перед ПАТ "НАК Нафтогаз України", що підтверджується платіжними дорученнями № 9 від 06.10.2014, № 10 від 20.11.2014 та № 11 від 12.12.2014 відповідно.

Відповідно до розрахунків, доданих до позовної заяви позивачем, визначено, що погашення основного боргу за рахунок коштів субвенції відбулося наступним чином: за лютий 2014 року (частково) на суму 3 432 068,81 грн, за березень 2014 року (повністю) на суму 2 049 316,95 грн, за квітень 2014 року (повністю) - на суму 589 846,97 грн., за жовтень 2014 року (частково) - на суму 483 945,69 грн, за листопад 2014 року (частково) - на суму 2 066 054,31 грн.

ПАТ "НАК "Нафтогаз" просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1074 062,52 грн та 3% річних у розмірі 114 524,17 грн, проте, з огляду на викладене, господарський суд не погоджується з розрахунком позивача.

Відповідач подав власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат. Перевіривши поданий КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради" розрахунок 3% річних та інфляції, господарський суд повністю погоджується з ним.

Таким чином, правильна сума інфляційних втрат за зобов'язаннями січня 2014 становить 87 093,23 грн, 3% річних - 11 693,40 грн.

За зобов'язаннями лютого 2014 інфляційні втрати становлять 74 643,50 грн, 3% річних - 7 321,44 грн.

За зобов'язаннями березня, квітня 2014 року заборгованість повністю погашено згідно договору № 1104/30 від 09.12.2014.

За зобов'язаннями жовтня 2014 інфляційні втрати становлять 3 455,62 грн, 3% річних - 83,53 грн.

За зобов'язаннями грудня 2014 інфляційні втрати становлять 52 911,03 грн, 3% річних - 1674,29 грн.

Таким чином загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню становить 20 772,66 грн., загальна сума інфляційних втрат становить 218 103,38 грн. ( відповідачем у відзиві зазначена сума інфляційних втрат 218 103,37 грн, проте господарський суд, здійснивши перерахунок дійшов висновку, що загальна сума інфляційних втрат становить 218 103,38 грн).

Господарський суд також враховує, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 732 569,76 грн. Відповідачем не заперечено розрахунок позивача, проте у відзиві № 435 від 07.04.16 у відзиві заявлено клопотання про зменшення пені на 95%.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду надано право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Господарський суд враховує, що відповідачем по справі заявлене клопотання щодо зменшення розміру пені, мотивоване наступним:

- ступінь виконання зобов'язань за договором № 1385/14-ТЕ-18 становить 100%. Матеріали справи не засвідчують той факт, що несвоєчасне виконання КП "Теплокомуненерго" зобов'язань за договором завдало яких-небудь збитків Позивачу;

- причиною неналежного виконання зобов'язання є скрутний майновий стан підприємства, що підтверджується статистичною фінансовою звітністю за 2014 та 2015 роки та довідкою про заборгованість за податковими зобов'язаннями, відповідно до якої заборгованість по податках станом на 01.04.2016 становить 7 901 713,41 грн. На підтвердження вказаного відповідач додав копії фінансової звітності і довідку.

- станом на 01.04.2016 заборгованість перед КП "Теплокомуненерго" категорії споживачів теплової енергії становить "населення" складає 37 592 966,64 грн. У складі споживачів теплової енергії Відповідача категорія "населення" складають 96 %. На заборгованість населення згідно Закону України від 13.11.96 № 486/96-ВР "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" заборонено було нараховувати пеню, інфляційні втрати, 3% річних. З 01.01.2011 дія цього закону скасована, проте порядок нарахування і стягнення пені з населення на сьогоднішній день так і залишається не врегульовано відповідними нормативними актами.

Суд погоджується з доводами відповідача та враховує 100 % виконання зобов'язання КП "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради, добросовісну поведінку відповідача, фінансову залежність від субвенції з державного бюджету, а також те, що вказані обставини призвели до виникнення заборгованості у відповідача та неможливості своєчасно розрахуватися за спожиту електроенергію.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд також враховує положення підпункту 3.17.4. пункту 3.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення з відповідача, господарський суд враховує: ступінь виконання боржником зобов'язань за договором поставки електричної енергії, доводи відповідача що причиною неналежного виконання зобов'язання відповідачем є залежність від субвенції з державного бюджету. Враховується також строк прострочення виконання зобов'язання, вжиття відповідачем всіх можливих заходів для погашення заборгованості перед позивачем (добросовісна поведінка відповідача), а також ту обставину, що відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по транспортуванню та очищенню води в Кіровоградській області.

Отже, господарський суд вважає, що даний випадок є винятковим та зменшує розмір пені на 50% та стягує з відповідача пеню за несвоєчасну сплату заборгованості в сумі 366 284,88 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені господарський суд відмовляє.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України та пункту 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

Позивачем заявлено до стягнення загалом 1 921 156,45 грн. та сплачено усього 28 818,00 грн судового збору. Господарський суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 605 160,91 грн. Відповідно судовий збір покладається на відповідача у сумі, пропорційній розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 9 077,41 грн.

На підставі вказаного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 1176 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради, (28000, Кіровоградська область, м.Олександрія, вул. 50 років Жовтня,32-а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) пеню в сумі 366 284,88 грн., три відсотки річних в сумі 20 772,66 грн., втрати від інфляції в сумі 218 103,38 грн, а також судовий збір в сумі 9 077,41 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 18.04.2016.

Суддя Т. В. Макаренко