ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.16р. Справа № 904/2082/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕН Інжиніринг", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКРТЕХНО-АТОМ", м.Дніпропетровськ

про стягнення 80 821,17 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Найдьонова Я.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, директор

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.16р. порушено провадження у справі № 904/2082/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕН Інжиніринг" (далі-позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКРТЕХНО-АТОМ" (далі-відповідач) про стягнення 80 821,17 грн. Справу призначено до розгляду на 26.04.16р.

26.04.16р. повноважний представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір та усно зазначив про те, що періодом нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат є з 10.10.15р. по 10.03.16р. (153 дня).

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. В матеріалах справи знаходиться конверт з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.16р., який направлявся на адресу відповідача та був повернутий поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Господарським судом було зроблено Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого адреса відповідача співпадає з адресою зазначеною у позовній заяві, і на яку судом направлялась поштова кореспонденція з повідомленням про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки судом було належним чином виконано вимоги ч. 1 ст.64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 26.04.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи та заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.13р. між позивачем та відповідачем укладено договір підряду № 04/01/14-БЗ (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, відповідач доручає, а позивач зобов'язується виконати власними силами і засобами комплекс робіт по зовнішньому блискавкозахисту маслоекстракційного цеху на об'єкті: "Будівництво комплексу будівель та споруд масло-екстратного заводу по вул.Вокзальна, 26В в м. Чугуїві, Харьковської області. Маслоекстракційний цех" (далі - об'єкт), згідно із узгодженою сторонами вартістю робіт, відповідно до калькуляції, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов Договору.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що договірна вартість робіт за даним Договором, згідно Калькуляції, складає: всього без ПДВ - 14 375,00 грн., ПДВ 20% - 2 875,00 грн., всього з ПДВ 20% - 17250,00 грн. Договірна вартість робіт складається з вартості монтажних робіт.

Відповідно до п. 3.1. Договору позивач зобов'язується виконати роботи у термін - 50 робочих днів за умови будівельної готовності об'єкту для виконання робіт згідно з предметом цього Договору та за умови сприятливої погоди, а саме: температура зовнішнього повітря повинна бути не нижче мінус п'яти або не вище +27 градусів Цельсія, а сніг, крига та дощ не повинні заважати виконанню електромонтажних робіт на покрівлі будівлі.

ОСОБА_2 з п. 4.1. Договору обов'язком відповідача є безперервне і своєчасне фінансування позивача та розрахунки з позивачем за виконані роботи.

Усі розрахунки відповідач здійснює шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача згідно ОСОБА_2 виконаних робіт (п. 4.2. Договору).

За приписами п. 8.1. Договору після виконання всіх передбачених проектною документацією робіт позивач здає об'єкт відповідачу в гарантійну експлуатацію. В процесі здачі-приймання робіт сторони перевіряють відповідність закінчених робіт умовам Договору. Здача-приймання здійснюється протягом 5 (п'яти) робочих днів, після одержання відповідачем листа від позивача про готовність об'єкту.

Здача - приймання робіт здійснюється відповідно до діючого законодавства і оформлюється ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт, за підписом повноважних представників сторін (п. 8.2 Договору).

Положеннями п. 8.3. Договору передбачено, що позивач передає відповідачу на розгляд ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт, який відповідач повинен протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту одержання або погодити шляхом підписання, або з письмовим зауваженням та вмотивованою відмовою повернути позивачу. Якщо відповідач протягом 5 (п'яти) днів не повернув позивачу підписаний оригінал ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт або не надав вмотивовану відмову, такий ОСОБА_2 вважається прийнятим в односторонньому порядку. При цьому, під наданням відповідачем оригіналу ОСОБА_2 прийняття виконаних робіт або вмотивованої відмови вважається відправлення (здача до поштового відділення) цінного листа з описом вкладення, який містить вказані вище документи протягом встановленого цим пунктом строку.

Пунктом 10.4. Договору передбачено, що при затримці оплати виконаних робіт з вини відповідача, останній сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період сплати пені, від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків Договірної вартості робіт.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 13.1. Договору).

На виконання умов Договору між сторонами були підписані калькуляції вартості, додаткову угоду № 1 від 31.07.14р., додаткову угоду № 2 від 29.08.14р., відповідно до яких сторони обумовили вартість виконаних підрядних робіт.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору 29.12.14р. між сторонами були укладені ОСОБА_2 здачі-приймання виконаних робіт, які відповідачем підписані без будь-яких заперечень та зауважень, відповідно до яких позивачем виконано підрядні роботи на загальну вартість 304 270,45 грн. В порушення умов Договору відповідач з позивачем розрахувався частково, а саме перерахував позивачу 237 804,80 грн., у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 66465,65 грн.

Позивач звертає увагу суду, що з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, відповідно до якої позивач просив відповідача у триденний строк сплатити суму основної заборгованості у розмірі 66 465,65 грн. Як зазначає позивач, вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом до суду.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору позивачем на підставі п.10.4. Договору була нарахована пеня, за період з 10.10.15р. по 10.03.16р. (153 дня), у розмірі 12258,81 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем були нараховані за період з 10.10.15р. по 10.03.16р. (153 дня) 3% річних у розмірі 833,87 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 262,84 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи у розмірі 66 465,65 грн., пеню у розмірі 12 258,81 грн., 3% річних у розмірі 833,87грн., інфляційні втрати у розмірі 1 262,84 грн., всього 80 821,17 грн.

Відповідач належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

ОСОБА_2 зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України).

Статтею 838 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1. ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України зазначено про те, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за виконані роботи у розмірі 66 465,65 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки:

- Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст.36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Договору, відповідачем господарському суду надано не було.

- Матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження того, що роботи були виконані позивачем саме відповідно до умов вищезазначеного Договору, які відповідачем були прийняті без жодних претензій або зауважень.

- ОСОБА_2 звіряння взаємних розрахунків за період 01.07.14 - 01.10.15 рр., відповідач визнав борг у розмірі 66 465,65 грн. без будь-яких зауважень.

- Суд вважає, що відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій які свідчать про визнання боргу може відноситися часткове погашення самим боржником основного боргу.

ОСОБА_2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 10.4. Договору позивачем була нарахована пеня, за період з 10.10.15р. по 10.03.16р. (153 дня), у розмірі 12 258,81 грн., розрахунок якої судом перевірений та визнаний таким, що зроблений невірно.

Після перерахунку, за вказаний позивачем період, пеня складає 12 249,62 грн.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 12 249,62 грн.

ОСОБА_2 з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищевказаної норми закону позивачем, за період з 10.10.15р. по 10.03.16р. (153 дня), були нараховані інфляційні втрати у розмірі 1 262,84 грн. та 3% річних у розмірі 833,87 грн., розрахунок яких судом також був перевірений та визнаний таким, що зроблений вірно та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 837, 838, 843, 846, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 28, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКРТЕХНО-АТОМ" (49064, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕН Інжиніринг" (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 9, ) суму основного боргу у розмірі 66 465,65 грн. (шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят п'ять грн. 65 коп.), пеню у розмірі 12 249,62 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок дев'ять грн. 62 коп.), 3% річних у розмірі 833,87 грн. (вісімсот тридцять три грн. 87 коп.), інфляційні втрати у розмірі 1 262,84 грн. (одна тисяча двісті шістдесят дві грн. 84 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 377,84 грн. (одна тисяча триста сімдесят сім грн. 84 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.04.16р.

Суддя ОСОБА_3