ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р.Справа № 922/5740/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аріт К.В.

судді: Пономаренко Т.О. , Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м.Харків
до 1.Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Сбербанк" в особі відділення "Харківське відділення № 3 "АТ "Сбербанк ", м.Харків, 2. Приватного акціонерного товариства "Термолайф", м.Харків, 3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", м.Дніпропетровськ
про та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до про визнання поруки припиненою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс", м.Київ 1. Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ 2. Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м.Харків. визнання поруки припиненою
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (дов. б/н від 26.10.2015р.),

ОСОБА_3 (дов. б/н від 17.09.2015р.);

відповідачів-1,2,3 - не з'явилися;

3-я особа з самостійними вимогами - не з'явилась.

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 р. позивач, Приватне акціонерне товариства "Харківський коксовий завод", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів: 1.Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення №3 "АТ "Сбербанк Росії", 2.Приватного акціонерного товариства "Термолайф", 3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд", про визнання поруки такою, що припинена. Позовні вимоги обґрунтував припиненням поруки внаслідок закінчення строку, встановленого в договорі поруки від 04 вересня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.10.2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.11.2015р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2015 року розгляд справи було відкладено на 08 грудня 2015 року.

В судовому засідання 08.12.2015 р. було оголошено перерву до 16.12.2015р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2015р. було продовжено строк розгляду спору на 15 днів, та розгляд справи було відкладено на 04.01.2016 р.

04.01.2016 року представник позивача надав до суду клопотання (вх.№29) про зупинення провадження у справі та клопотання (вх.№2) про колегіальний розгляд справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.01.2016 року клопотання позивача про призначення колегії було задоволено та призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 04.01.2016 р., справа розглядається у складі: головуючий суддя Аріт К.В., судді Пономаренко Т.О. та Светлічний Ю.В.

В судовому засіданні 04.01.2016 р. було оголошено перерву до 11.01.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2016 р. розгляд справи було відкладено на 26.01.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2016 р. було відкладено розгляд справи на 05.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2016р. було зупинено провадження по справі №922/5740/15 до набрання чинності рішення по справі №922/6553/15.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 р. скасовано вищезазначену ухвалу про зупинення провадження.

14.03.2016р. справа №922/5740/15 повернулась до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2016 р. було призначено справу до розгляду на 05.04.2016 р.

04.04.2016р. ТОВ "Аромасервіс" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Сбербанк" (попереднє найменування ПАТ "ОСОБА_1 Сбербанку Росії") та ПАТ "Харківський коксовий завод", в якому просить суд залучити його до участі у справі в якості 3-ої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору; визнати припиненим договір поруки від 04.09.2012 р., укладений між ПАТ "Харківський коксовий завод" та ПАТ "ОСОБА_1 Сбербанку Росії"; визнати припиненими солідарні зобов'язання ПАТ "Харківський коксовий завод" перед ПАТ "Сбербанк", що випливають з умов договору поруки від 04.09.2012 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2016р. було прийнято до розгляду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс", та призначено його до спільного розгляду разом з основним позовом, тим самим, здійснено вступ у справу №922/5740/15 третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору-Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2016 р. було відкладено розгляд справи на 19.04.2016 р.

19.04.2016 р. представник позивача надав до суду супровідним листом (вх.№13113) додаткові документи на підтвердження позовних вимог.

19.04.2016 р. представник відповідача-1 надав до суду відзив на самостійний позов 3-ої особи та додаткові пояснення по первісному позову.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи всі надані сторонами документи.

У судовому засіданні 19.04.2016 р. було оголошено перерву до 21.04.2016 року.

20.04.2016 р. до суду електронною поштою надійшло клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи (вх.№862), яке судом було досліджено та долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.04.2016 р. представники ПАТ "Харківський коксовий завод" позов підтримували, проти самостійного позову третьої особи не заперечували.

Представники відповідачів та 3-ої особи з самостійним позовом у судове засідання 19.04.2016 р. не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши вищезазначене клопотання представника відповідача-1, суд дійшов висновку про залишення його без задоволення, оскільки відповідачем-1 не надано доказів неможливості бути присутніми представників банку в судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих їй повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представників відповідачів, в порядку ст.75 ГПК України.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, встановив наступне.

До прийняття господарським судом рішення у справі Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 банк Сбербанку Росії" змінило найменування на Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" без зміни його організаційно-правової форми (публічне акціонерне товариство).

Згідно з п.1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

04.09.2012р. між ПАТ "ОСОБА_1 банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ТОВ "Коксотрейд" були укладені договори про відкриття кредитної лінії:

№28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-1), яким передбачено надання ТОВ "Коксотрейд" кредиту;

№29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-2), яким передбачено надання ТОВ "Коксотрейд" кредиту.

Також 04.09.2012р. між ПАТ "ОСОБА_1 банк Сбербанку Росії" (нове найменування Публічне акціонерне товариство "Сбербанк") та ТОВ "Термолайф" були укладені договори про відкриття кредитної лінії:

№30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-3), яким передбачено надання ТОВ "Термолайф" кредиту.

№31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. (надалі кредитний договір-4), яким передбачено надання ТОВ "Термолайф" кредиту.

При цьому пунктами 1.3 кредитних договорів-1,2,3,4 встановлено змінювану процентну ставку та підпунктами 1.3.1 - 1.3.8. встановлено, що розмір процентної ставки визначається як сума погодженого кредитодавцем та позичальником індексу (базова процентна ставка) та маржі кредитодавця та розраховується за наступною формулою: R=LIBOR6M+M. Де R розмір змінюваної процентної ставки за кредитом у відсотках річних; LIBOR6M (Лондонська міжбанківська ставка пропозиції) базова процентна ставка, яка визначається на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або BLOMBERG; М - маржа кредитодавця - 11%, яка є незмінною протягом дії кредитних договорів 1,2,3,4. На дату укладення кредитних договорів-1,2,3,4 розмір змінюваної процентної ставки становив 11,75% річних (пп.1.3.2 п. 1.3 кредитних договорів-1,2,3,4), який був зафіксований cторонами як мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (пп.1.3.5 п.1.3 кредитних договорів-1,2,3,4). Також сторонами встановлено максимальний розмір змінюваної процентної ставки на рівні 20% річних (пп.1.3.3. п. 1.3 кредитних договорів-1,2,3,4). Сторонами кредитних договорів-1,2,3,4 погоджено, що зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично, не потребує внесення змін до кредитних договорів 1,2,3,4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (пп. 1.3.8 п. 1.3 кредитних договорів 1,2,3,4).

Згідно умов кредитних договорів-1,2,3,4 у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань за кредитними договорами-1,2,3,4, змінювана процентна ставка за кредитом збільшується на 2 процентних пункту. Після цього розмір змінюваної процентної ставки розраховується за формулою: R=LIBOR6M+M+2% (два проценти річних). Сторонами кредитних договорів-1,2,3,4 погоджено, що така зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично, не потребує внесення змін до кредитних договорів-1,2,3,4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до дати застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (п. 6.6 кредитних договорів-1,2,3,4).

Додатками №1 до кредитних договорів 1,2,3,4 (надалі Додаток/ки №1) є "Порядок визначення процентної ставки за кредитним договором". Додатки №1 набирають чинності з дати їх підписання сторонами кредитних договорів-1,2,3,4 та діють до дати припинення кредитних договорів-1,2,3,4 (п.8 додатків №1), а з моменту набуття чинності додатків №1 кредитні договори-1,2,3,4 діють в частині, що не змінені додатками № 1 (п.9 додатків №1).

В забезпечення зобовязань позичальників за кредитними договорами-1,2,3,4 між ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ПАТ "ОСОБА_1 банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк") було укладено договір поруки від 04.09.2012р. (надалі договір поруки), відповідно до умов якого позивач поручився за виконання ТОВ "Коксотрейд" та ПрАТ "Термолайф" їх кредитних зобовязань перед ПАТ "Сбербанк" за кредитними договорами-1,2 та кредитними договорами - 3,4 відповідно.

Стаття 2 договору поруки передбачає забезпечення зобовязань, які невиконані одним з позичальників або обома позичальниками, та які передбачені кредитними договорами-1,2,3,4, зокрема, але не обмежуючись зобовязаннями переліченими у п. 2.1.1 статті 2 договору поруки. При цьому сторонами договору поруки погоджено, що зміна розміру процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку визначеному п.п. 1.3., 6.6 кредитних договорів-1,2,3,4 та додатків № 1 не потребують внесення змін до договору поруки.

Таким чином, з урахуванням приписів частини 2 статті 553 та частини 2 статті 554 Цивільного кодексу України на дату укладення договору поруки (04.09.2012р.) порукою за вказаним договором було забезпечено виконання зобовязань ТОВ "Коксотрейд" та ПрАТ "Термолайф" за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 в повному обсязі.

В подальшому, 30.12.2013р. між позивачем та банком було укладено договір про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки (надалі договір про внесення змін №1).

Також, п.5 договору про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки визначено, що підписанням цього договору поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується зі змістом вище перелічених договорів про внесення змін до кредитних договорів - 1, 2, 3, 4 та не має заперечень щодо їх змісту.

Судом встановлено, а сторонами не спростовується та не заперечується, що вже після укладення договору про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки додатково мали місце зміни умов Кредитних договорів-1, 2, 3, 4 шляхом укладення відповідних додаткових угод та договорів про внесення змін між ПАТ "ОСОБА_1 банк Сбербанку Росії" (нове найменування ПАТ "Сбербанк") та позичальниками, а саме:

- до кредитного договору-1 (№28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №6 від 14.05.2014р. та №5 від 24.01.2014р.;

- до кредитного договору-2 (№29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №9 від 24.01.2014р., №11 від 29.07.2014р. №12 від 31.07.2014р.;

- до кредитного договору-3 (№30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін № 5 від 24.01.2014р. та № 6 від 14.05.2014р., №7 від 30.09.2014 р., №8 від 31.10.2014 р., №9 від 20.01.2014р., ;

- до кредитного договору-4 (№31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №23 від 24.01.2014р., №25 від 14.05.2014р., №27 від 30.09.2014р., №28 від 31.10.2014 р., №29 від 20.01.2015 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №19 від 22.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №19 від 22.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №20 від 29.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №21 від 08.11.2013 р.

Ці зміни у кредитних договорах призвели до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя.

До суду надано належним чином завірену копію договору про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки від 04.09.2012 р., яким було узгоджено з позивачем зміну умов договору кредитування, проте, належних доказів про окреме письмове узгодження з позивачем умов вищевказаних інших договорів про внесення змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4, укладених після 30.12.2013р. сторонами не надано.

Згідно з вказаними договорами, сторонами кредитних договорів-1, 2, 3, 4 був змінений "Порядок визначення процентної ставки за Кредитним договором".

Таким чином, внесення сторонами кредитних договорів-1, 2, 3, 4 змін та доповнень до "Порядку визначення процентної ставки за Кредитним договором" також свідчить про зміну основного зобовязання за Кредитними договорами-1, 2, 3, 4 шляхом встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки за кредитом в бік її збільшення. Зазначенні нові умови порядку зміни процентної ставки за кредитом встановлюють таку додаткову підставу для застосування підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом недотримання групою компаній показників їх кредитового обороту в іноземній валюті та національних валютах.

Належних доказів про окреме письмове узгодження з позивачем-поручителем умов договорів про внесення змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4 сторонами не надано.

Заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, та оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням всебічного і повного зясування всіх обставини справи, суд вважає, що первісний позов ПрАТ "Харківський коксовий завод" підлягає задоволенню в повному обсягу, а у задоволенні позову ТОВ "Аромасервіс" (третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору) необхідно відмовити, з наступних підстав.

Оскільки, позовні вимоги як за первісним позовом, так і за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору обґрунтовані настанням обставин, передбачених частиною першою ст.559 ЦК України та частиною четвертою ст.559 ЦК України, то доказуванню сторонами у справі підлягає саме наявність або відсутність юридичного складу, передбаченого вказаними нормами.

Згідно з частиною першою ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, юридичним складом, передбаченим частиною першою ст.559 ЦК України, є одночасне поєднання зміни основного зобовязання, забезпеченого порукою, з відсутністю згоди поручителя на таку зміну та із збільшенням обсягу відповідальності поручителя внаслідок такої зміни.

Судом встановлено відсутність окремої письмової згоди позивача-поручителя на зміну умов:

- до кредитного договору-1 (№28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №6 від 14.05.2014р. та №5 від 24.01.2014р.;

- до кредитного договору-2 (№29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №9 від 24.01.2014р., №11 від 29.07.2014р. №12 від 31.07.2014р.;

- до кредитного договору-3 (№30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін № 5 від 24.01.2014р. та № 6 від 14.05.2014р., №7 від 30.09.2014 р., №8 від 31.10.2014 р., №9 від 20.01.2014р., ;

- до кредитного договору-4 (№31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.): договори про внесення змін №23 від 24.01.2014р., №25 від 14.05.2014р., №27 від 30.09.2014р., №28 від 31.10.2014 р., №29 від 20.01.2015 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №19 від 22.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №19 від 22.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №20 від 29.10.2013 р., №1 від 30.09.2014 р. до додаткової угоди №21 від 08.11.2013 р.

При цьому суд не погоджується з доводами ПАТ "Сбербанк" про відсутність необхідності погоджувати з ПрАТ "Харківський коксовий завод" зміну умов кредитних договорів-1, 2, 3, 4 внаслідок їх погодження умовами договору поруки та договору про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки, зауважуючи на наступне.

Пунктом 6.2 статті 6 договору поруки поручителем надано згоду на можливе продовження терміну дії кредитних договорів-1, 2, 3, 4, при якому строк дії договору поруки буде автоматично продовжуватись на строк продовження терміну дії кредитних договорів-1, 2, 3, 4. Також, пунктом 3.1 статті 3 договору поруки поручитель виразив свою згоду на забезпечення порукою виконання зобовязань боржників за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 з усіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи і ті, що можуть бути укладені у майбутньому.

Однак, сама по собі така згода поручителя не є конкретизованою. Якщо прийняти до уваги позицію ПАТ "Сбербанк" про погодження умов договору поруки на майбутнє положеннями самого договору поруки, то в укладенні ним договорів про внесення змін №1 від 30.12.2013р. до договору поруки не було б необхідності. Так само, як і не було б необхідності встановлювати в п.6.2 договору поруки окрему згоду поручителя на внесення змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4 щодо їх можливої пролонгації.

Таким чином, оскільки договором поруки не конкретизовано, на які саме зміни кредитних договорів-1, 2, 3, 4 погодився поручитель, то в суду є підстави для обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання поруки припиненою. Аналогічну за змістом правову позицію наведено Верховним судом України в постанові від 21.10.2015р. у справі № 6-1161цс15.

Вищим господарським судом України, в свою чергу, в постанові від 22.04.2014р. у справі №33/215 зроблено висновок, що положення договору поруки щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором зі всіма змінами та доповненнями, не слід розуміти як заздалегідь надану згоду на будь-які зміни та доповнення до умов кредитного договору його сторонами у майбутньому.

Відтак, суд приходить до висновку що, п.3.1 договору поруки не містить згоди поручителя на внесення у майбутньому будь-яких змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4, включно з тими, що збільшують обсяг відповідальності поручителя.

Згідно з п.4.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. №1 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів, згода поручителя на зміну основного зобовязання надається в порядок та спосіб встановлений договором поруки. Якщо договором поруки передбачено змiну його умов за письмової згоди сторiн, то у такому разi саме лише повiдомлення кредитором або боржником поручителя про змiну умов договору не є доказом надання поручителем згоди.

В той же час, п.6.9 статті 6 договору поруки передбачено, що договір може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін (крім випадків, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України) за умови, що такі зміни викладені у письмовій формі. Оскільки, чинним законодавством з цього приводу окремих випадків не передбачено, а перелік випадків, передбачених самим договором поруки, вичерпується пунктами 6.2 та 3.1, згода поручителя на внесення будь-яких змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4, включно з тими, що збільшують обсяг відповідальності поручителя, мала надаватися письмово шляхом укладення відповідних додаткових угод.

Щодо збільшення обсягу відповідальності позивача, як поручителя, внаслідок зміни умов кредитних договорів-1, 2, 3, 4 без його згоди, суд зазначає наступне.

Відповідачами надано до суду відзиви на первісний позов з відповідними розрахунками, в яких визнається факт збільшення обсягу відповідальності ПрАТ "Харківський коксовий завод", як поручителя, що виразилося:

- у збільшенні в абсолютному вираженні суми процентів до сплати за користування кредитом у звязку з укладенням договорів про внесення змін;

- у встановленні додаткової комісії за управління коштами кредитної заборгованості;

- у розширенні змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту внаслідок зміни строків повернення траншів, в результаті чого мало місце зростання фінансового навантаження по окремим періодам у звязку з необхідністю дострокового повернення траншів кредиту.

ПАТ "Сбербанк" будь-яких контррозрахунків, які б спростовували збільшення обсягів відповідальності позивача-поручителя до суду не надано.

З приводу не узгоджених з ПрАТ "Харківський коксовий завод" змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4, внесених договорами про внесення змін суд приймає до уваги посилання ПрАТ "Харківський коксовий завод" на положення Висновку науково-правової експертизи при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України (том3, а.с 75-110).

Cуд погоджується з тим, що розширення переліку підстав для нарахування та сплати позичальником за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, що розраховується за формулою: R=(LIBOR6M+M)+ 2% (два процента річних) змінює основне зобовязання, виконання якого забезпечене порукою. Зазначені зміни обєктивно підвищують рівень ризику (вірогідність) застосування до позичальника підвищеної змінюваної процентної ставки за кредитом, що введе до збільшення обсягу відповідальності поручителя за наданою порукою, у порівнянні з її обсягом, який існував на момент укладення договору поруки.

Крім того, вищевказаними договорами було введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за кредитом, оскільки позичальники за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 внаслідок внесення змін зобовязалися з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року щоквартально забезпечити проведення виручки від проведення реалізації товарів за рахунками в установі кредитодавця, у розмірі не менш - 75% від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті; та 80% від загального кредитового обороту вказаної компаній групи у національній валюти. У випадку невиконання позичальниками вказаного зобовязання процентна ставка за кредитами встановлюється на 2 процентних пункту вище діючої за Кредитними договорами-1, 2, 3, 4. У випадку невиконання позичальником вказаних зобовязань кредитодавець також має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом. Все вказане призводить до збільшення обсягу відповідальності ПрАТ "Харківський коксовий завод" за наданою порукою, у порівнянні з її обсягом, який існував на момент укладення договору поруки.

Умовами пп. 2.1.1.1 - 2.1.14 п. 2.1 статті 2 договору поруки, окрім іншого, було забезпечене виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 зі сплати комісійної винагороди за відкриття та ведення позичкових рахунків позичальників.

В той же час, договорами про внесення змін відбулося встановлення в кожному із вищезазначених додаткових договорів до кредитних договорів-1, 2, 3, 4 комісій за управління кредитною лінією.

Зазначенні комісії за своєю суттю, розміром, та строком сплати є відмінними від комісій за відкриття та введення позичкового рахунку, що були встановлені статтею 5 кредитних договорів-1, 2, 3, 4, відтак, обсяг відповідальності поручителя за договором поруки за виконання зобовязань позичальника/ників за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 збільшився внаслідок зміни (розширення) основного зобовязання.

При цьому, суд не погоджується з доводами ПАТ "Сбербанк" про те, що вказані комісії сплачувалися позичальниками одразу і не вплинули на збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки частина перша ст.559 ЦК України підставою для припинення поруки визначає саме зміну умов зобовязання без згоди поручителя, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності, а не факти виконання, невиконання чи неналежного виконання зобовязань боржником.

За змістом частини четвертої ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відтак, юридичним складом, передбаченим частиною четвертою ст.559 ЦК України, є одночасне поєднання не встановлення у договорі поруки строку поруки з непредявленням кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

В цьому контексті суд зазначає, з посиланням на висновки Вищого господарського суду України, викладені в Постанові від 02 червня 2015 року у справі №Б8/056-12, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, зокрема, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Умова договору про дію поруки до повного виконання забезпеченого зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки. У цьому випадку відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

В той же час, згідно з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 17.09.2014р. у справі №6-53цс14, словосполучення пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, перше порушення відповідачем-2 та відповідачем-3 умов кредитних договорів-1, 2, 3, 4 відбулося 18.11.2014р. З огляду на вказану обставину, суд вважає доводи сторін щодо порядку обчислення шестимісячного строку для предявлення ПАТ "Сбербанк" вимог до поручителя щодо вимог за окремими траншами або щодо всієї суми кредитів такими, що не мають правового значення для справи, оскільки, як було зазначено судом вище, припинення поруки на підставі частини першої ст.559 ЦК України відбулося раніше дати першого порушення позичальниками умов Кредитних договорів-1, 2, 3, 4.

Відповідна правова позиція позивача знаходить своє підтвердження у висновку науково-правової експертизи при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст.32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ПрАТ "Харківський коксовий завод" до ПАТ "Сбербанк", ПАТ "Термолайф", ТОВ "Коксотрейд" про визнання поруки такою, що припинена обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. В обґрунтування своєї правової позиції щодо позову третя особа посилається на Рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 (справа про "охоронюваний законом інтерес"), яким визначено, що акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оскарження чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства. Як випливає із вказаного рішення, порядок судового захисту порушених будь-ким, зокрема третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом.

Згідно з розясненнями, викладеними в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства.

Окрім того, частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Зясовуючи характер оспорюваних третьою особою правовідносин між сторонами договору поруки (предмет та підставу позову), характер порушеного права третьої особи із самостійними вимогами та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд приходить до висновку, що договір поруки не порушує права третьої особи саме як акціонера.

Натомість, під час розгляду судом справи третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору не надала до суду будь-яких додаткових доказів порушення її прав, як третьої особи (без врахування її статусу мажоритарного акціонера ПрАТ "Харківський коксовий завод"), внаслідок укладення та чинності договору поруки.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.ст.44, 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у даній справі по позову ПрАТ "Харківський коксовий завод" покладаються на відповідачів в рівних частинах.

Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, судові витрати за позовом третьої особи, покладаються на ТОВ "Аромасервіс".

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" - задовольнити.

2. Визнати припиненим Договір поруки від "04" вересня 2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" () та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" ().

3. Визнати припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року.

4. Визнати припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року.

5. Визнати припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Приватним акціонерним товариством "Термолайф" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року.

6. Визнати припиненими солідарні зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" () за договором про відкриття кредитної лінії №31- В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 СБЕРБАНКУ РОСІЇ" () та Приватним акціонерним товариством "Термолайф" (), що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.46, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, набережна Червоношкільна, буд.24, ) судовий збір у розмірі 2030,00 гривень.

8. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Термолайф" (61071, м.Харків, Шосе Карачівське, буд.44, , п/р 5873 в ПАТ "ОСОБА_1 банк Сбербанку Росії" м.Київ, МФО 320627) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, набережна Червоношкільна, буд.24, ) судовий збір у розмірі 2030,00 гривень.

9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" (49000, м.Дніпропетровськ, бульвар Катеринославський, буд.2, офіс 510А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м.Харків, набережна Червоношкільна, буд.24, ) судовий збір у розмірі 2030,00 гривень.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

10. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" відмовити.

Повне рішення складено 22.04.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

Справа №922/5740/15