КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа№ 910/28347/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуржій Є.О. ( за довіреністю)

від відповідача: Сидоренко В.А. ( за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства "Київпастранс"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016 р.

у справі № 910/28347/15 (суддя: Шкурдова Л.М.)

за позовом комунального підприємства "Київпастранс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕМЕНТ ПРО"

про стягнення 64 244,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 64 244,62 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі №910/28347/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, що відповідачем направлялася позивачу специфікація з оновленими цінами на товар, протоколом наради у службі УРС та КП "Київпастранс" від 14.10.2014р. погоджено нові ціни на товар. Зазначив, також, що ж позивачем оплачувалися виставлені відповідачем рахунки за новими цінами, вказаними відповідачем.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач - комунальне підприємство "Київпастранс" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що відповідачем було поставлено товар за завищеними цінами, що не відповідають Специфікації до договору, позивач вказує, що збільшення ціни товару ним не погоджувалось, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 64 244,62 грн. суми переплаченої позивачем за поставлений відповідачем товар.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу комунального підприємства "Київпастранс" та призначено справу до розгляду.

22.03.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якому останній просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В подальшому у судовому засіданні було оголошено перерву.

01.04.2016 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 12.04.2016 року представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.09.2014 року між КП "Київпастранс" (покупець) та ТОВ "ЕЛЕМЕНТ ПРО" (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів №06/133-14 від 04.09.2014 року (договір) (а.с.13).

За умовами вищезазначеного договору, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю "Вироби мінеральні неметалеві, інші, н.в.і.у." (колодки та накладки гальмівні), код 23.99.1 за ДК 016:2010 ("Товар"), а покупець сплачує за товар, визначений в асортименті, якості, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (додаток № 1), що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною (п. 1.1. договору) (а.с.17). Сума цього договору становить 909 237, 93грн., у тому числі ПДВ 20% - 151 539,66 грн. (п. 3.1. договору). Оплата за товар може здійснюватись, як авансованим платежем так і по факту поставки, але не пізніше ніж на 20-й банківський день після надходження товару на склад отримувача та підписання сторонами видаткової накладної на товар (п.4.2. договору).

Як було встановлено судом першої інстанції, що Специфікацією що є додатком № 1 до договору сторонами погоджено вартість товару на загальну суму 909 237,93 грн.(а.с.17)

09.10.2014р. відповідачем було направлено позивачу лист №9/10-1 в якому повідомлено позивача щодо необхідності переглянути ціни на товар та додатком до листа вказано ціни на товар. (а.с.77,78)

Протоколом наради у службі УРС та КП "Київпастранс" від 14.10.2014р. вирішено: на основі звернення ТОВ "Елемент Про" на підставі аналізу цінових пропозицій на ринку вважати за доцільне на даний період часу наступний рівень цін відповідно до додатку №1.(а.с.78,79)

В подальшому 28.12.2014 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду №1 до договору (а.с.96).

За умовами вищезазначеної додаткової угоди, пункт 3.1. договору викладено в наступній редакції: "сума (ціна) цього договору становить 1 091 085,52 грн." (п.1.1. додаткової угоди).

Позивач звернувся з позовними вимогами на підставі того, що відповідачем було поставлено товар за завищеними цінами, що не відповідають Специфікації до договору, збільшення ціни товару ним не погоджувалось, в зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача суму передплати в розмірі 64 244,62 грн., сплачену позивачем за поставлений відповідачем товар.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін, вбачається, що у період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року відповідачем було поставлено товар, а позивачем вказаний товар прийнято та оплачено згідно виставлених відповідачем рахунків, в яких зазначена ціна товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Скаржник в своїх вимогах зазначає, що відповідачем в односторонньому порядку було змінено ціну товару, в зв'язку з чим позивачем переплачено відповідачу суму в розмірі 64 244,62 грн., позивачем було сплачено відповідачу 200 648,48 грн, в той час як, за твердженням скаржника він мав сплатити відповідачу 136 403,86 грн.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції шляхом укладення додаткової угоди №1 до договору, сторонами договору збільшено суму договору до 1 091 085,52 грн. Отже, зважаючи на укладання додаткової угоди №1 від 28 грудня 2014 року ,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сторони погодили здійснення поставки товару за новою збільшеною ціною.

Також, відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи наявні видаткові накладні (а.с.31-41), які містять інформацію про поставлений товар, його кількість, ціну. Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін, товар по них прийнятий без зауважень щодо підвищеної ціни та повернутий позивачем не був.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем було прийнято від відповідача товар за цінами, зазначеними у видаткових накладних, оплачені виставлені відповідачем рахунки на оплату вказаного товару, що вбачається із графи "призначення платежу" в наданих до матеріалах справи платіжних доручень, в яких міститься посилання на договір №06/133-14 та на виставлені відповідачем рахунки. Оплата товару здійснювалась за цінами, вказаними у видаткових накладних та виставлених відповідачем рахунках.(а.с.20-29)

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторонами договору погоджено зміну ціни товару, позивач, підписавши накладні та сплативши виставлені рахунки погодив отримання товару за цінами, вказаними у накладних та рахунках, а тому твердження скаржника щодо сплати ним надмірних коштів за поставлених відповідачем товар є необґрунтованим.

Таким чином, кошти в розмірі 64 244,62 грн., які позивач просить стягнути, не є надмірно сплаченими в розумінні узгодженої сторонами ціни договору, оскільки позивач, сплачуючи кошти за одержану продукцію не вийшов за межі суми договору, обумовленої сторонами, тобто фактичні угоди з поставки не перевищують суму договору, тому вимоги скаржника є безпідставними та необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вищезазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 10.04.2012 у справі № 2/261 та від 19.08.2014 у справі №5011-31/17917-2012.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі № 910/28347/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Київпастранс" на рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі № 910/28347/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі № 910/28347/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/28347/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко