ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р. Справа № 922/1119/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Євтушенкові Є.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1;

1-й відповідач не зявився;

2-й відповідач - не зявився;

3-й відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Сталіт, м. Запоріжжя, (вх.№1036Х/1-35) на ухвалу господарського суду Харківської області від 09 березня 2016 року по справі №922/1119/14,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сталіт, м.Запоріжжя,

до 1. Приватного підприємства Наріжний камінь, с.Наталине, Красноградський район, Харківська область,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Смако Смур Україна, м. Дніпропетровськ,

3. Публічного акціонерного товариства Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз, м. Київ,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року по справі №922/1119/14 (суддя Присяжнюк О.О.) заяву Публічного акціонерного товариства Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.06.2014 року задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.06.2014 року по справі №922/1119/14 до 09 вересня 2016 року.

Позивач з вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті ухвали норм процесуального права, а також на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року та відмовити в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду. Судові витрати апелянт просить покласти на відповідачів по справі солідарно.

Будучи належним чином ухвалою суду повідомленими про дату і місце судового розгляду, перший і другий відповідачі, своїми правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу не скористались, у судове засідання не зявились, повноважних представників до суду не направили.

Відзивів на апеляційну скаргу жоден з учасників процесу не надав.

Враховуючи те, що явка учасників процесу не була визнана обовязковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд дійшов висновку про наявність у даному випадку виключних обставин, що є підставою для надання розстрочки виконання рішення і виходив з того, що у боржника склався тяжкий фінансовий стан, специфічний вид діяльності підприємства боржника,арешт коштів на рахунках боржника, а також той факт, що продаж його майна може призвести до банкрутства підприємства.

Проте, зазначені висновки місцевого господарського суду, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам справи, зважаючи на наступне.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом.

Проте, ПАТ ДАТ "Чорноморнафтогаз" не навів у заяві про розстрочку виконання рішення винятковості випадку та наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення.

Зокрема, не надано належних та допустимих доказів щодо фінансової платоспроможності боржника як-то копію рішення про затвердження бюджету чи інших кошторисних документів з приводу загального співвідношення обсягу видатків та надходжень, доказів відсутності майна, на яке може бути зверненим стягнення за рішення суду та ін.

Заявником у поданій ним заяві до суду до матеріалів заяви в порушення вимог ст. 36 ГПК України, додані не засвідчені належним чином копії документів, які не можуть бути визнані належними доказами у справі, крім того, додані до заяви документи мають вибірковий та неповний характер.

Також, до заяви про відстрочення долучено копії господарських договорів, укладених між боржником та сторонніми особами, однак, в цих договорах наявна тільки перша та остання сторінка або декілька сторінок з усього договору.

Так, за змістом поданої заяви боржник посилається на положення договору про спільну діяльність, укладеного між ним та ПАТ «Пласт», і зокрема посилається на пункти 3.10.10, 6.1. договору щодо часу розрахунків між сторонами спільної діяльності, однак у додатках до заяви договір про спільну діяльність від 05.03.2014 року міститься частково, а саме, декілька сторінок з цього документу, при цьому сторінки, на яких містяться пункти 3.10.10 та 6.1. - взагалі відсутні у додатках.

Отже, подана боржником заява є бездоказовою та ґрунтується на припущеннях, оскільки, положення договору про спільну діяльність із ПАТ «Пласт», на які боржник посилається як на докази відновлення своєї платоспроможності з 10.01.2017 року - в матеріалах заяви та додатків до неї відсутні.

Апелянт також звертає увагу на ті обставини, що боржник посилається, що ПАТ «Пласт» має розрахуватися із боржником згідно положень договору у першу декаду січня кожного відповідного року, і саме за рахунок коштів, які боржник передбачає отримати на початку січня 2017 року від ПАТ «Пласт», боржник нібито планує розрахуватися.

У той же час, оскільки договір про спільну діяльність був укладений у березні 2014 року, боржник ніяким чином не пояснив та не надав жодного підтверджуючого документу, які кошти та в якому обсязі надходили у січні 2015 та у січні 2016 років та куди вказані кошти були витрачені. Ніяких конкретних розрахунків до заяви про відстрочення не надано.

Отже, додані заявником документи жодним чином не підтверджують наведені ним доводи, не містить посилань на будь-які об'єктивні дані, а відображає міркування службової особи боржника, що не можуть бути покладеними в основу рішення суду.

Посилаючись на скрутне фінансове становище, заявником при цьому взагалі не додано жодних належних та допустимих доказів, як: фінансових планів, балансових звітів, бюджетів тощо, через що боржником взагалі не доведено обставин існування часткової або повної неплатоспроможності.

Заявником взагалі не розкривається інформація щодо дебіторської заборгованості інших осіб, загальної кредиторської заборгованості та її структури, через що з поданих заявником документів неможливо зробити висновок про неплатоспроможність боржника.

Як зазначається заявником, ряд активів ПАТ ДАТ «Чорноморнафтогаз» знаходяться на території України поза межами АР Крим, і при цьому боржником не наведено жодних розрахунків щодо отримання прибутку або збитку від цих активів, та яким чином це впливає на платоспроможність боржника в частині повернення коштів за поставлений товар на користь ТОВ «Сталіт».

Боржником взагалі не наведено жодних даних щодо стягнення дебіторської заборгованості із інших осіб.

Суд першої інстанції не послався на будь-які об'єктивні докази, які б свідчили, що боржник стане платоспроможним з вересня 2016 року, або що за наданий час відстрочення дії боржника були спрямовані на дійсну фінансову реструктуризацію та оздоровлення підприємства, з метою виконання рішення суду.

З аналізу викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні.

Крім того, необхідною умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, які також відсутні.

Таким чином, вказані доводи боржника не являються процесуальною підставою для фактичної зміни прийнятого по справі рішення.

Посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Крім того, важкий фінансовий стан утворився внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов'язань та рішень суду.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

З аналізу викладеної норми вбачається, що надання розстрочки на підставі тяжкого фінансового стану ПАТ Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 ГПК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, відповідач у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання».

Окрім того, місцевий суд мав врахувати , що такі обставини справи мають довести ускладненість виконання рішення суду, мають бути винятковими; стосуватися матеріальних інтересів сторін; висвітлювати фінансовий стан сторін; враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору; мають зафіксувати наявність інфляційних процесів у економіці держави.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд повинен був врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд наведених вимог не врахував, прийняв до уваги лише факти та доводи ПАТ Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз, не встановивши при цьому матеріальний інтерес позивача, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом, як це передбачено статтями 42, 43 ГПК України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. В той же час наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення, а господарський суд попередньої інстанції припустився помилкового висновку.

На цій підставі, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду Харківської області від 09 березня 2016 року по справі №922/1119/14 прийнято з порушеннями норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1, ст. 104, ст. 105, ст. 106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 09 березня 2016 року по справі №922/1119/14 скасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.06.2014 року по справі №922/1119/14 відмовити.

Повний текст постанови підписаний 26.04.2016 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Хачатрян В.С.