ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" квітня 2016 р. Справа № 918/184/16

за позовом Кузнецовського міського комунального підприємства

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про повернення нежитлового приміщення

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: Прохорович О.М., дов. № 1809 від 1.09.2015 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Кузнецовське міське комунальне підприємство (надалі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі-відповідач) про повернення нежитлового приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

30.01.2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір користування № 6, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування терміном на один рік окреме індивідуально визначене нерухоме майно.

Договір набрав чинності 30.01.2009 року і діяв до 28.01.2010 року та був продовжений до 27.01.2016 року включно додатковими угодами №№ 2, 3, 4 до договору користування № 6 від 30.03.2009 року.

05.02.2016 року позивачем направлено відповідачу лист-повідомлення № 217 про припинення дії договору користування № 6 у зв'язку із наявністю систематичної заборгованості по оплаті за користування приміщенням, в якому повідомлено про необхідність передачі об'єкта користування на підставі акту прийому-передачі.

Відповідач приміщення не звільнив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 193, 218 ГК України та Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

Ухвалою суду від 15.03.2016 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 04.04.2016 року.

Ухвалою суду від 04.04.2016 року розгляд справи відкладено на 18.04.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність копій документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2009 року між позивачем (підприємством) та відповідачем (користувачем) укладено договір користування № 6 (надалі-договір), за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення № 69 кім. 005 цокольного поверху в житловому будинку, загальною площею 22,3 кв.м., що знаходиться за адресою: мікрорайон Вараш, буд. 22, м. Кузнецовськ Рівненської області, і перебуває на балансі Кузнецовського міського комунального підприємства, вартість якого визначена експертним шляхом і становить 35 050,00 грн. Приміщення, що надається в користування, належить територіальній громаді м. Кузнецовськ на праві власності та знаходиться в управлінні підприємства на правах оперативно - господарського використання (п. 1.1. договору).

Майно передається користувачу для розташування майстерні по ремонту одягу (п. 1.2. договору).

За п. 2.1. договору користувач вступає у строкове користування майном у термін один рік, визначений договором, відповідно до акту прийому-передачі майна (додаток № 1 ).

Відповідно до акту прийому-передачі № 1 від 30.01.2009 року позивач передав, а відповідач прийняв у користування нежитлове вбудоване приміщення № 69 кім. 005 цокольного поверху в житловому будинку, загальною площею 22,3 кв.м., що знаходиться за адресою: мікрорайон Вараш, буд. 22, м. Кузнецовськ Рівненської області.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що вказаний договір набирає чинності з 30.01.2009 року і діє по 28.01.2010 року.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місця, він вважається продовженим на кожний наступний термін, на умовах, які передбачені цим договором (п. 7.4. договору).

01.10.2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору користування № 6, згідно з п. 1. якої відповідно до ст.ст. 11, 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та на підставі п. 7.4 договору користування № 6 від 30.01.2009 року сторони погодили продовжити строк дії договору до 28.01.2013 року.

29.01.2013 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору користування № 6, згідно з п. 1. якої відповідно до ст.ст. 11, 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та на підставі п. 7.4 договору користування № 6 від 30.01.2009 року сторони погодили продовжити строк дії договору до 28.01.2014 року.

07.02.2014 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до договору користування № 6, згідно з п. 1. якої відповідно до ст.ст. 11, 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та на підставі п. 7.4 договору користування № 6 від 30.01.2009 року сторони погодили продовжити строк дії договору до 28.01.2015 року.

29.05.2015 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 4 до договору користування № 6, згідно з п. 2. якої змінено п. 7.1. розділу 7 договору користування № 6 від 30.01.2009 року "Строк чинності, умови зміни та припинення дії договору" слова "...28.01.2015 року " читати "...27.01.2016 року".

05.02.2016 року позивачем направлено відповідачу лист-повідомлення № 217 про припинення дії договору користування № 6 з двома примірниками акту здачі приміщення, що стверджується фіскальним чеком № 6406 від 05.02.2016 року, у зв'язку із наявністю систематичної заборгованості по оплаті за користування приміщенням, в якому повідомлено про необхідність передачі об'єкта користування на підставі акту прийому-передачі.

Станом на дату звернення до суду відповідач приміщення не звільнив, акту прийому-передачі не підписав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» , ч. 1 ст. 283 ГК України, ст. 759 ЦК України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Як зазначалося, строк дії договору визначений сторонами до 27.01.2016 року (п. 2. додаткової угоди № 4).

Пунктом 7.6. договору передбачено, що чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

За ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч. 1 ст. 764 ЦК України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом з наявних матеріалів справи встановлено, що позивач в межах встановленого чинним законодавством строку повідомив про його припинення у зв'язку із закінченням строку дії, відтак правових підстав вважати договір оренди продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, немає.

У силу вимог ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За п. 2.5. договору у разі закінчення троку (розірвання) договору майно має бути повернено позивачу в 5-денний строк у належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в користування, за актом прийому-передачі з урахуванням фізичного зносу. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, у іншому випадку позивач має право скласти акт прийому-передачі в односторонньому порядку, що матиме юридичну силу, а також має право звільнити приміщення від майна відповідача та прийняти це майно на відповідальне зберігання (з подальшим відшкодуванням усіх понесених витрат за рахунок відповідача).

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач акт прийому-передачі майна, який надавався йому разом із повідомленням про припинення договору у зв'язку із закінченням строку його дії, не підписав, а позивач правом щодо одностороннього складання акта та звільнення приміщення від майна відповідача, передбаченим у п. 2.5. договору, не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи, що відповідач своїх зобов'язань з повернення орендованого майна шляхом підписання акту пройму-передачі після закінчення строку користування не виконав, отже існують усі правові підстави для задоволення позовних вимог.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у п. 9.10. Постанови Пленуму від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення", у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій - відповідний припис, наприклад: "Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)", "Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)", строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 34400, ідентифікаційний код НОМЕР_1) передати Кузнецовському міському комунальному підприємству (майдан Незалежності, 2, м. Кузнецовськ, Рівненська область, 34400, ) по акту прийому-передачі нежитлове вбудоване приміщення № 69 кім. 005 цокольного поверху в житловому будинку, загальною площею 22,3 кв.м., що знаходиться за адресою: мікрорайон Вараш, буд. 22, м. Кузнецовськ Рівненської області.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 34400, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Кузнецовського міського комунального підприємства (майдан Незалежності, 2, м. Кузнецовськ, Рівненська область, 34400, ) 1 378,00 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 18.04.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.