ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 911/4802/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Фірма Полтавпиво

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Анелє

про стягнення 454701,86грн

Головуючий суддя С.І. Чонгова

Суддя П.В. Горбасенко

Суддя В.А. Ярема

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 15.04.2016);

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 11.01.2016).

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Фірма Полтавпиво (далі ПАТ Фірма Полтавпиво) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Анелє (далі ТОВ Анелє) про стягнення 454701,86грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором поставки №449 від 14.05.2015 в частині сплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Анелє у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі вказуючи на те, що останній отримував від позивача товар як за договором поставки №449 від 14.05.2014 так і на підставі видаткових накладних (тобто за твердженням відповідача на підставі договорів укладених у спрощеній формі).

18.01.2015 до господарського суду Київської області подано клопотання відповідача у даній справі про призначення у даній справі судової економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.01.2016 у даній справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Українському центру судових експертиз, та зупинено провадження у справі.

До господарського суду Київської області від Українського центру судових експертиз надійшов лист №1-21/03 від 21.03.2016, відповідно до якого експертом повідомляється, що ухвала господарського суду Київської області від 18.01.2016 залишається без виконання, у звязку з не оплатою експертного дослідження у даній справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2016 поновлено провадження у даній справі та постановлено здійснювати розгляд вказаної справи колегіально у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 28.03.2016, справу № 911/4802/15 призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чонгова С.І., суддів Горбасенко П.В. та Ярема В.А.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2016 вказану справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Чонгова С.І., суддів Горбасенко П.В. та Ярема В.А., та призначено розгляд справи на 18.04.2016.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.05.2014 між ПАТ Фірма Полтавпиво (далі постачальник) та ТОВ Анелє (далі покупець) укладено договір №449 поставки (далі договір, а.с.8-9, зворот).

За умовами договору, постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити пиво та/або безалкогольну продукцію в пляжках, КЕГ-тарі, пляшках (далі продукція), на умовах передбачених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, доставка продукції здійснюється само вивозом (FCA, склад постачальника), транспортом постачальника або перевізника (FCA, склад покупця).

Згідно п. 3.1 договору, покупець оплачує поставлену продукцію згідно вільних відпускних цін на момент відвантаження. Підставою для оплати є товарно-транспортна накладна.

Покупець оплачує продукцію шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника або оплачує готівкою в касу останнього до 14:00 год.

Перші дві поставки продукції здійснюються на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставлених рахунків постачальника, надалі продукція підлягає оплаті в такі строки: в період з 01 квітня по 30 вересня (літній сезон) протягом 15 календарних днів від дати поставки; в період з 01 жовтня по 31 березня (зимовий сезон) протягом 20 календарних днів від дати поставки (п. 3.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2014, а по зобовязанням покупця щодо оплати отриманої продукції, штрафних санкцій до повного виконання зобовязань. Договір вважається продовженим на 1 рік і на тих же умовах, якщо сторони за 5 днів до закінчення строку дії договору на заявили про його припинення.

В позовній заяві, позивач зазначає, що ним в період з 17.06.2015 по 09.07.2015 здійснювалась поставка товару відповідачу, що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами у справі, копія яких залучено до матеріалів справи (а.с.10-18).

Як зазначає позивач відповідачем здійснено часткову оплату поставленого товару, а саме накладна №00003746 від 17.06.2015 на суму 123 617,52грн (а.с.10) оплачена відповідачем частково та заборгованість за такою накладною становить 61 804,34грн, інші накладні, за твердженням позивача, відповідачем не оплачені.

Так за твердженням позивача заборгованість відповідача перед позивачем складає 454 701,86грн, яка підтверджується наступними накладними:

№00003746 від 17.06.2015 заборгованість складає 61 804,34грн;

№00003747 від 17.06.2015 заборгованість складає 26 248,32грн;

№00003841 від 19.06.2015 заборгованість складає 78 526,80грн;

№00003843 від 19.06.2015 заборгованість складає 51 321,60грн;

№00004115 від 29.06.2015 заборгованість складає 77 117,76грн;

№00004117 від 29.06.2015 заборгованість складає 2 646,00грн;

№00004118 від 29.06.2015 заборгованість складає 51 183,36грн;

№00004347 від 09.07.2015 заборгованість складає 22 955,76грн;

№00004350 від 09.07.2015 заборгованість складає 82897,92грн.

Крім того, 25.09.2015 позивач звертався до відповідача з претензією (а.с.34-35) про сплату до 05.10.2015 заборгованості в розмірі 454 701,86, що та фіскальним чеком (а.с.36).

Проте, вимоги претензія, як вказує позивач станом на час розгляду справи відповідачем не виконані.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача щодо оплати поставленого товару у встановлений договором строк.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, останній отримував від позивача товар як за договором поставки №449 від 14.05.2014 так і на підставі видаткових накладних (тобто за твердженням відповідача на підставі договорів укладених у спрощеній формі) не приймаються судом до уваги при вирішені даного спору з огляду на таке.

Чинним законодавством України не передбачено обовязковість зазначення у видаткових накладних таких реквізитів, як номер та дата договору, за яким здійснюється поставка товару.

Крім того, відповідно до п. 2.6 укладеного між сторонами договору, підтвердженням факту отримання продукції є підпис представника покупця на товарно-транспортній накладній та інших документах, завірена печаткою (штампом), де повинен бути вказаний ідентифікаційний номер покупця.

Пунктом 2.7 договору, сторонами визначено, що підпис на товарно-транспортній накладній та інших документах вважається поставленим належною особою, якщо вона завірена печаткою (штампом) покупця.

Як вбачається з вищевказаних, накладних, вони підписанні сторонами в двосторонньому та скріплені печатками сторін.

Окрім того, в позовній заяві позивачем визначено конкретний перелік накладних які не оплачені відповідачем, та відповідачем в свою чергу, під час розгляду справи, не надано документів, на підтвердження оплати товару поставленого за вищезгаданими накладними.

Поставка за спірними накладними підтвердження також податковими накладними, копії яких надані в матеріали справи (а.с.82-90) з посиланням на спірний договір.

Відповідач не надав документів щодо підтвердження укладення між ним та позивачем будь-яких інших договорів щодо спірної поставки, у т.ч. укладення договорів у спрощеній формі (подача заявки на продукцію тощо).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. ст. 33-34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 454 701,86грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 6820,53грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Анелє на користь Публічного акціонерного товариства Фірма Полтавпиво 454 701,86грн боргу, 6820,53грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 21.04.2016

Головуючий суддя С.І. Чонгова

Суддя П.В. Горбасенко

Суддя В.А. Ярема