ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" квітня 2016 р. Справа № 926/397/16

За позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт.Богородчани Івано Франківської області

до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, с.Іспас Вижницького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 231133,79 грн.

Суддя Дутка В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3, довіреність від 11.09.2015р.

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 231133,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу від червня 2015р. в частині оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.03.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.03.2016р.

Ухвалою від 24.03.2016р. відкладено розгляд справи на 14.04.2016р. у звязку з неявкою відповідача та неподанням відзиву на позов.

У судовому засіданні 14.04.2016р. представник позивача просив задовольнити позов.

Відповідача на виклик суду не з'явився, вимог суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

При цьому суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу відповідача.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив таке.

У червні 2015р. між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі-продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі-покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар в строк та на умовах, зазначених в Договорі.

Відповідно до п. 3.2. Договору, датою відвантаження товару вважається дата передачі продавцем товару покупцю, згідно підписаних сторонами накладних.

Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє протягом одного року з дати підписання Договору. При відсутності заперечень з боку однієї із сторін, Договір вважається пролонгованим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах. У випадку невиконання покупцем умов договору в частині взаєморозрахунків, строк дії Договору продовжується до повного його виконання (п.8.1, 8.2 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, продавцем, згідно видаткових накладних від 30.06.2015р. №1024, від 03.07.2015р. №1035, передано, а покупцем прийнято товар на загальну суму 173781,00 грн.

Згідно п.4.2 Договору, покупець проводить оплату за поставлений товар на умовах відстрочки платежу до наступної поставки товару, але не пізніше 14 календарних днів від дня відвантаження товару.

Відповідач не подав суду докази оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а вимога позивача про стягнення з відповідача 173781,00 грн. заборгованості є доведеною та підлягає задоволенню.

У відповідності до п.6.1 Договору, сторона, яка несвоєчасно виконує свої грошові зобовязання відповідно до умов даного Договору, сплачує іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежів.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Позивач просить стягнути пеню за період з 18.07.2015р. по 23.02.2016р. (більше ніж 7 місяців) у сумі 50722,66 грн.

Суд, перевіривши розрахунок пені за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», з урахуванням норм чинного законодавства та умов договору, застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ та шестимісячний строк встановив, що розрахунок позивача є арифметично невірним. Відтак, арифметично вірний розрахунок пені складає 43211,95 грн. Отже, вимога про стягнення 50722,66 грн. пені підлягає частковому задоволенні у розмірі 43211,95 грн.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за отриманий товар у строк визначений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та три процента річних з простроченої суми грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за період прострочення з 18.07.2015р. по 23.02.2016р. включно складають 3475,62 грн., а три процента річних 3154,51 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановлено розмір інфляційних втрат 5893,69 грн. та трьох процентів річних 3156,62 грн., що є більшим за розмір заявлених вимог позивачем, відтак вимоги в заявленому розмірі не суперечать чинному законодавству, є правом позивача та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (59222, с.Іспас Вижницького району Чернівецької області, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (77701, вул.550-річчя Богородчан, 9, смт.Богородчани Івано Франківської області, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 173781,00 грн. боргу, 43211,95 грн. пені, 3154,51 грн. три процента річних, 3475,62 грн. інфляційних втрат, 3354,33 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3.Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 7510,71 грн. пені.

Повне рішення складено 14.04.2016р.

Суддя В.В.Дутка