КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа№ 4/246

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Шевченка Е.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: Прокофєва Л.В. за дов. № 14-4 від 13.01.2015 р.

від заявника: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.02.2016 року

у справі № 4/246 (суддя Борисенко І.І.)

за заявою Головного Державного виконавця про заміну сторони у

виконавчому провадженні у справі № 4/246

за позовом Державного комітету України з державного

матеріального резерву

до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про заміну сторони її правонаступником

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 року у справі № 4/246 заяву Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про заміну сторони її правонаступником у справі № 4/246 задоволено. Замінено кредитора згідно наказу №4/246 від 16.05.2008р., виданого Господарським судом міста Києва з Державного комітету України з державного матеріального резерву, його правонаступником - Державним агентством резерву України.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 року у справі № 4/246 в частині відмови у задоволенні скарги, винести постанову, якою відмовити у задоволенні заяви щодо заміни сторони її правонаступником.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.03.2016 р. апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у справі № 4/246 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 у справі № 4/246 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 21.03.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 у справі № 4/246 продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 04.04.2016р.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2014 р. у справі №910/13766/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Представники відповідача-2 та третьої особи у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача-2 та третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у справі №4/246 позовні вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву задоволені частково. Зобов'язано Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" повернути до Державного комітету України з державного матеріального резерву природний газ у кількості 1 496, 442 млн. куб. метрів на суму 419 495 490, 80 грн.; стягнуто з НАК "Нафтогаз України" на користь Державного бюджету України 1 000, 00 грн. державного мита; стягнуто з НАК "Нафтогаз України" на користь Державного підприємства "Судовий інформаційний центр" 118, 00 грн. витрат за інформаційні послуги.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2004 рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2004 у зазначеній справі залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.05.2004 касаційну скаргу НАК "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2004 у справі №4/246 повернуто без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду України від 02.09.2004 у порушенні касаційного провадження з перегляду ухвали Вищого господарського суду України від 13.05.2004 відмовлено.

На виконання рішення у справі №4/246 судом 19.10.2004 видано відповідні накази.

Головний державний виконавець звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що правонаступником всіх майнових прав та обв'язків Державного комітету України з державного матеріального резерву є Державне агентство резерву України.

В обґрунтування апеляційної скарги Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на ч. 3 ст. 105 та ст.107 ЦК України, які передбачають, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок та строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюють ся сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 09.12.2010 №1085/2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" створено Державне агентство резерву України, реорганізувавши Державний комітет України з державного матеріального резерву.

Згідно п. 5 даного Указу міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Правонаступником всіх майнових прав та обов'язків Державного комітету України з державного матеріального резерву (01601, м. Київ, вул. Пушкінська,28,МСП), є Державне агентство резерву України (01601, м. Київ, вул. вул. Пушкінська,28,МСП, ).

Частиною 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно зі статтею 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2012 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво настає у випадку заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права.

Процесуальне правонаступництво веде передачу правонаступнику всіх процесуальних прав та обов'язків реорганізованого суб'єкта.

У даному випадку процесуальне правонаступництво у випадку реорганізації юридичної особи кредитора Державного комітету України з державного матеріального резерву на його правонаступника Державне агентство резерву України.

Правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення заяви Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду м. Києва від 02.02.2016р. у справі № 4/246 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2016р. у справі № 4/246 - без змін.

2. Матеріали справи № 4/246 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Е.О. Шевченко

Л.П. Зубець