ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 911/454/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації

до Приватного підприємства «Інженерно будівельна торгівля»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України

про стягнення 112 736,08 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 05.01.2016);

від відповідача не зявились;

від третьої особи ОСОБА_2 (дов. №2 від 05.01.2016).

Обставини справи:

Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (далі позивач) звернувся з позовом до Приватного підприємства «Інженерно будівельна торгівля» (далі відповідач) про стягнення 112 736,08 грн заборгованості, з яких: 88 493,89 грн боргу за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013, 5 658,47 грн пені та 18 583,72 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором оренди нежитлового приміщення № 09 від 01.09.2014 та за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.02.1016 порушено провадження у справі № 911/454/16, розгляд справи призначено на 17.03.2016.

17.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшли клопотання №01.1-23/451 від 17.03.2016 (вх. №5719/16) та №01.1-23/452 від 17.03.2016 (вх. №5718), згідно яких просив долучити до матеріалів справи документи на вимогу ухвали господарського суду Київської області від 15.02.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2016 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України, розгляд справи відкладено на 14.04.2016.

23.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання №01.1-23/483 від 21.03.2016 (вх. №6127/16) про доручення до матеріалів справи документів.

13.04.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника третьої особи надійшли пояснення у справі №911/454/16 (вх. №7974/16), згідно яких погодився з з позовними вимогами позивача та просив задовольнити позов.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засідання 14.04.2016 представник позивача та третьої особи повністю підтримали позов.

Представник відповідача у судове засідання 14.04.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Приватним підприємством «Інженерно будівельна торгівля» (орендар) укладено договір оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності (договір), згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлову будівлю складу (літ. «А») загальною площею 193,50 кв.м; нежитлову будівлю складу (літ. «Б») загальною площею 533,10 кв.м; нежитлову будівлю гаражу (літ. «В») загальною площею 182,00 кв.м. та нежитлову будівлю прохідної (літ. «Г») загальною площею 48,70 кв.м., яке розміщене за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги, 45а, що перебуває на балансі Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.12.2012 і становить за незалежною оцінкою 672 117,39 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 3.1, 3.2, 3.3 договору розмір орендної плати визначається на підставі ОСОБА_1 розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 №961) і без врахування ПДВ становить за квітень 2013року 8 409,05 грн, згідно розрахунку орендної плати.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, заякий здійснюється платіж у наступному співвідношенні 50% - до державного бюджету, 50% - балансоутримувачу.

Згідно п. 10.1 договору договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 23.05.2013 до 22.04.2016 включно.

Судом встановлено, що 23.05.2013 року сторони на виконання умов договору склали, підписали та скріпили печатками акт приймання-передачі державного майна, визначеного договором.

Проте, відповідачем неналежно виконуються умови договору щодо щомісячної сплати орендної плати на користь позивача, внаслідок чого за відповідачем станом на 01.12.2015 за відповідачем утворилась заборгованість з орендної плати перед балансоутримувачем у розмірі 88 493,89 грн за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості та виписками по рахунку позивача.

23.02.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію №01.01-22/198, згідно якої повідомив останнього про наявну заборгованість та просив терміново її сплатити.

13.05.2015 позивач повторно направив на адресу відповідача претензію №01.01-22/559, згідно якої повідомив останнього про заборгованість перед балансоутримувачем та просив погасити її.

Зазначені претензії залишились без відповіді та задоволення.

Предметом позову є вимоги про стягнення 88 493,89 грн боргу за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013, 5 658,47 грн пені та 18 583,72 грн штрафу.

Суд встановив, що між сторонами виникли орендні правовідносини.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 88 493,89 грн боргу за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013, позивачем за період з 10.01.2015 по 09.07.2015 нарахована пеня в сумі 5 658,47 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п. 3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданих ним розрахунках пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 10.01.2015 по 09.07.2015 становить 5 693,67 грн. Отже, вимога про стягнення 5 658,47 грн пені підлягає задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 18 583,72 грн, передбачений п. 3.8 договору оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013.

Відповідно до п. 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Суд встановив, що зазначені в п. 3.8 договору оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013 від 21% від суми заборгованості за своєю правовою природою є штрафом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов'язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов'язання неналежним способом тощо); б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також те, що відповідач порушив умови договору, заборгованість з орендної плати складає більше ніж три місяці (з грудня 2014 року по листопад 2015 року), штраф у розмірі 18 583,72 грн (21% х 88 493,89 грн), відповідачем на час прийняття судового рішення не сплачено, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 18 583,72 грн штрафу є такою, що підлягає задоволенню судом.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 88 493,89 грн боргу за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013, 5 658,47 грн пені та 18 583,72 грн штрафу є обґрунтованими, підтверджуються наявними матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Інженерно будівельна торгівля» (09300, Київська обл., Володарський район, смт Володарка, вул. Коцюбинського, буд. 42; ідентифікаційний код 36760989) на користь Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21; ідентифікаційний код: 14372952) 88 493 (вісімдесят вісім тисяч чотириста девяносто три гривні) 89 коп. боргу за договором оренди №1440 нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.05.2013, 5 658 (пять тисяч шістсот пятдесят вісім гривень) 47 коп. пені; 18 583 (вісімнадцять тисяч пятсот вісімдесят три гривні) 72 коп. штрафу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 25.04.2016

Суддя В.М. Антонова