РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/5023/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

про стягнення 610,19 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Шагін О.В. (дов. №003/01 від 04.01.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

21.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення суми страхового платежу, що підлягає повернення за період, що залишився до закінчення дії договору в розмірі 610,19 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що договір добровільного старування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 4805 від 24.02.2015, укладений між позивачем та відповідачем, є достроково розірваним. Відповідач, як страховик за договором, не повернув позивачеві, як страхувальнику за договором, страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, чим порушив права позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2016 порушено провадження по справі №910/5023/16, розгляд справи призначено на 14.04.2016.

13.04.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача прибув у судове засідання 14.04.2016 та надав пояснення по справі.

Відповідач в судове засідання 14.04.2016 не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 14.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

24.02.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" (страховик), Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (страхувальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна" (повірений страховика) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №4805 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користування і розпорядженням застрахованими ТЗ та додатковим обладнанням до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ; життям, здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб.

Додатком №1 до заяви про страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів до договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №4805 від 24.02.2015 сторони узгодили перелік наземних транспортних засобів.

Пунктом 13.1 договору встановлено, що період дії договору - будь-який із зазначених у Розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за договором, за умови отримання страховиком (на розрахунковий рахунок ТОВ «Грас Савуа України», , п/р 2665 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», м. Київ, МФО 300614) від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені в Розділі 1 договору.

TOB «Грас Савуа Україна» на основі пунктів 3.2 та 3.3 «Договору доручення» №9/01.08.12 від 01 серпня 2012 року зобов'язаний протягом (одного) робочого дня з дати отримання страхової премії перерахувати її на розрахунковий рахунок страховика.

Днем виконання зобов'язань Страхувальника по сплаті страхової премії вважається день надходження платежу в повному обсязі на поточний рахунок чи в касу ТОВ «Грас Савуа Україна».

В пункті 2 Розділу 1 договору, передбачений порядок та строки внесення суми страхового платежу, а саме частина страхового платежу в сумі 1 877,50 грн., за період страхування з 28 червня 2015 року до 27 вересня 2015 року, повинен бути сплачений позивачем до 10 липня 2015 року.

На підставі виставленого ТОВ «Грас Савуа Україна» рахунку-фактури №1114 від 25.05.2015, платіжним дорученням №4065 від 25 травня 2015 року позивач здійснив оплату страхового платежу по договору в сумі 1 877,50 грн.

Згідно з п. 12.2 розділу 2 договору якщо інше не зазначено в Розділі 1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання, а в частині зобов'язань страховика діє протягом проміжків часу, зазначених у Розділі 1 договору як "періоди дії договору", за умови сплати страхувальником сум страхових платежів у терміни, зазначені у Розділі 1 договору.

Згідно з ч. 1 ст. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. (п.12.4 розділу 2 договору)

Згідно з п. 12.5 розділу 2 договору про намір достроково припинити дію договору будь - яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

Листом №1748/06 від 25.06.2015 страхувальник повідомив страховика про припинення дії договору. Дана вимога була надіслана 26.06.2015 страхувальником на адресу страховика та отримана страховиком 01.07.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №381.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №4805 від 24.02.2015 припинив свою дію з 12.08.2015.

Відповідно до пп.12.4.1 розділу 2 договору у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору, останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Проте, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" суму страхового платежу у розмірі 610,19 грн. не повернуло, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір страхування.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 4 ст. 997 ЦК України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Аналогічні приписи містить норма ч. 4 ст. 28 Закону України "Про страхування", відповідно до якої у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було зазначено вище, судом встановлено, що договір, відповідно до вимог п. 12.5 договору припинив свою дію з 12.08.2015, а тому у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" виникло зобов'язання з повернення страхового платежу, в порядку п. 12.4.1 договору в розмірі 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору з 13.08.2015 по 27.09.2015 (46 календарних дні) дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Оскільки факт порушення відповідачем своїх зобов'язань, в частині повернення страхового платежу, підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 610,19 грн.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, код 31241449) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, код 35912126) 610 (шістсот десять) грн. 19 коп. страхового платежу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 18.04.2016.

Суддя В.О. Демидов