КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р. Справа№ 910/29270/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача не з'явився;

від відповідача Красій Г.Д., дов. від 31.12.2015 №0036-16/КВ/36,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 (підписане 18.02.2016)

у справі №910/29270/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»

про стягнення 4 656,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО», або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ПрАТ «СК «Юнівес») про стягнення 4656,57 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/29270/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що у позивача до відповідача виникло право вимагати відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, розмір яких повинен визначатись з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки визначення вартості відновлювального ремонту вказаного вище транспортного засобу позивачем здійснено без урахування зносу, суд визнав позов таким, що задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/29270/15 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано норми ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування», які встановлюють, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, визначальним є розмір фактично виплаченого страхового відшкодування, а не розмір, визначений у звіті про оцінку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2016 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №910/29270/15, розгляд справи призначено на 30.03.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 26.02.2016) - 03.03.2016 (позивачу та відповідачу), долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 відкладено розгляд апеляційної скарги на 25.04.2016.

25.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов розрахунок здійсненого страхового відшкодування.

У судовому засіданні 25.04.2016 представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату та час його проведення повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування»).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та Представництвом АС «Олайнфарм» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-01 (далі - договір), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника (вигодо набувача), що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

За змістом п.4.1.1 договору до страхових випадків віднесено, зокрема, дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду №60458689, 24.03.2015 в м. Київ по вул. Автозаводській, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 (під керуванням водія ОСОБА_3) та транспортного засобу Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 (під керуванням власника ОСОБА_4).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 17.04.2015 у справі №756/4288/15 притягнуто ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП та накладено на нього штраф на користь держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

31.03.2015 Представництво АС «Олайнфарм» звернулось до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором.

За звітом від 16.04.2015 №6598-70, складеним Київським представництвом ПрАТ «СК «ВУСО», вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 14 042,59 грн.

17.04.2015 страховиком, ПрАТ «СК «ВУСО», складено страховий акт №1104-02 за договором, відповідно до якого подія, що сталась 24.03.2015 була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхувальнику, Представництву АС «Олайнфарм» страхового відшкодування в сумі 14 042,59 грн.

17.04.2015 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило Дочірньому підприємству «Авто-Київ» страхове відшкодування в сумі 14 042,59 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 17.04.2015 №4113 (а.с. 32).

Відповідно до акта виконаних робіт від 30.06.2015 №АКТО1501054 ДП «Авто-Київ» виконано роботи, встановлено запчастини та використано матеріалів на транспортний засіб Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, на суму 14 042,59 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, на момент скоєння ДТП, 24.03.2015, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2636640 застрахована ПрАТ «СК «Юнівес».

За полісом АІ/2636640 ПрАТ «СК «Юнівес» ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 000 грн, а франшиза - 1 000 грн.

Правовідносини, які виникли між позивачем та Представництвом АС «Олайнфарм» на підставі укладеного між ними договору відносяться до добровільного страхування. Тобто, при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страхувальнику, позивач не повинен був керуватися нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», з урахуванням укладеного між позивачем та Представництвом АС «Олайнфарм» договору добровільного страхування.

Відтак, оскільки позивач набув право зворотної вимоги до відповідача, а останній виплатив 8 386,02 грн страхового відшкодування, позивач звернувся з позовом та просив стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» страхове відшкодування в сумі 4 656,57 грн (14 042,59 грн - 8 386,02 грн - 1 000 грн (франшиза).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень вказаного вище Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

ПрАТ «СК «ВУСО», виплативши страхове відшкодування потерпілому - Представництву АС «Олайнфарм» за договором добровільного страхування, отримав від останнього як від первісного кредитора право вимоги до страхової компанії ПрАТ «СК «Юнівес», яка застрахувала відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія ОСОБА_6

Як зазначалось вище, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» відповідно до поліса № АІ2636640 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, обсяг відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності визначений законом так, що розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

Розрахунок зносу транспортного засобу здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика).

У п.1.6 Методики зазначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п.3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Відповідно до п.7.36 Методики коефіцієнт фізичного зносу Е З розраховується за формулою: Ез=1-С/Цн, де значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

За твердженнями ПрАТ «СК «Юнівес», оскільки серед документів, наданих ПрАТ «СК «ВУСО», не містилось доказів, які б підтверджували розмір завданих власнику Skoda Fabia збитків, відповідачем, у відповідності до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розраховано коефіцієнт фізичного зносу, який згідно розрахунку становить 0,6222. Саме вказаний коефіцієнт був врахований ПрАТ «СК «Юнівес» при розрахунку вартості деталей (складових), що були замінені на автомобілі Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, за участю ремонтної організації ДП «Авто-Київ».

Судом апеляційної інстанції враховано, що на підтвердження розміру коефіцієна фізичного зносу у розмірі 0,6222 відповідачем було долучено до матеріалів справи звіт про оцінку від 24.08.2015 №240815-1, складений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (суб'єкт оціночної діяльності).

Заперечення апелянта стосовно того, що станом на момент скоєння ДТП строк експлуатації транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, не перевищував 7 років, колегією суддів визнаються безпідставними в силу того, що строк експлуатації автомобіля, у відповідності до п.1.6 Методики визначається як період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки, а не від дати його реєстрації.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що термін експлуатації транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату дорожньо-транспортної пригоди перевищував 7 років, у задоволені позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів, які останній відшкодовувати не зобов'язаний, слід відмовити.

Посилання ПрАТ «СК «ВУСО» на практику Верховного Суду України, як усталені правові висновки, зокрема, на постанову від 16.04.2015 у справі №3-50гс15 судом апеляційної інстанції не приймається до уваги, оскільки в даних справах різні предмети спору.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не позбавляє права особу, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, звернутись з позовом до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний, відповідно до ст. 1194 ЦК України.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, виходячи з заявлених позивачем вимог та наведених ним заперечень, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Отже, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/29270/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/29270/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай