номер провадження справи 7/24/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 Справа № 908/414/16

За позовом Комунальне підприємство Водоканал, м. Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мексім, м. Запоріжжя.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2, дов. № 48 від 05.06.2015р.

відповідача: ОСОБА_3, дов. № б/н від 29.03.2016р.

ОСОБА_4, НОМЕР_1 від 21.01.1998р.

Заявлено позов Комунального підприємства Водоканал до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мексім про стягнення 11065грн. 19 коп. заборгованості за без облікове водокористування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, керуючись 526, 629 ЦК України, ст..ст. 173, 174, 193 ГУ України, ч.2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.п. 3.3, 5.1, 5.4, 5.14 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» (затвердженої наказом Мунжитлокомунгоспу України від 27.06.2008р. № 190, (далі - Правила)) та умовами договору, вказує на те, що 01.07.2010 р. представником КП «Водоканал», за участю відповідача було проведено технічне обстеження водопроводу, за результатами якого було складено АКТ № 395 від 01.07.2010 року. В даному акті зазначено про те, що у відповідача на вводі встановлено засіб обліку марки СІЧ - 1,5х , № 011950, державна повірка 2 квартал 2010 року. Прилад опломбовано до труби пломбою № «А-14096». Пломби здані під розпис абоненту. Повірка приладу обліку дійсна до 30.06.2013року. Даний акт було підписано представником позивача та відповідальною особою відповідача за договором - ОСОБА_4 (керівником підприємства). Покажчиком 2012 «Засоби вимірювальної техніки, занесені до державного реєстр України», затвердженого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України міжповірочний термін лічильників холодної та гарячої води крильчастих типу СІЧ - 1,5х результати вимірів яких використовуються під час розрахунків в сфері побутових та комунальних послуг, встановлено 3 (три) роки.

19.08.2013р. між КП «Водоканал» та відповідачем складено акт технічного обстеження водопроводу № 174 від 19.08.2013р., в якому зафіксовано, що подача холодної води абоненту відбувається від мережі житлового будинку по двом вводам діаметром 15 мм. На трубопроводі №1 встановлено засіб обліку марки СІЧ - 1,5х , № 011950, державна повірка 2 квартал 2010 року. Засіб обліку припломбовано до трубопроводу пломбою "А 14096", пломба збережена. Строк державної повірки приладу обліку скінчився. Даний акт було підписано представником КП «Водоканал» та директором підприємства ОСОБА_4

19.08.2013р. між КП «Водоканал» та відповідачем складено акт технічного обстеження водопроводу № 173 від 19.08.2013р., в якому зафіксовано, що на вводі абонента діаметром 15 мм встановлений прилад обліку марки СІЧ - 1,5х , № 011950, державна повірка 2 квартал 2010 року. Строк державної повірки приладу обліку скінчився. Відповідно до п. 5.14 «Правил користування», усі засоби обліку у встановлені строки піддягають періодичній повірці. У разі тривалості повірки більш ніж одного місяця, об'єм води визначається відповідно до п. 3.3. «Правил користування». Об'єм води по безобліковому водоспоживанню по вводу діаметром 15 мм. становить 30,528 м. куб/добу. Розрахунковий період становить з 16.07.2013 року по 19.08.2013 року. Таким чином, об'єм води, за період з 16.07.2013 року по 19.08.2013 року становить 30,528*35 діб=1068,48 м.куб. Відповідно до п. 3.14 «Правил користування../», об'єм стічних вод дорівнює об'єму спожитої води. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відповідач (абонент/споживач) повинен був забезпечити своєчасну повірку приладу обліку до 30.06.2013 року та не здійснювати споживання води за неповіреним належним чином водолічильником. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обємі.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. справу прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 30.03.2016р. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 11.04.2016р.

Ухвала суду про порушення провадження по справі була направлена на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Відповідач надав суду письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, в обґрунтування посилається на те, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного: відповідно до абзацу 2 пункту 5.18. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила), затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу № 190 від 27.06.2008 року, знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. В розумінні Правил (пункт 1.2.), виробник - це виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення - суб'єкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

В червні 2013 року відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням про надання дозволу на зняття приладів обліку (лічильників холодної води) для подальшого їх направлення на періодичну повірку. Співробітники позивача надати такий дозвіл відмовилися, аргументуючи це тим, що співробітник КП «Водоканал» має особисто прийти до приміщення і впевнитися в цілісності пломб, після чого він самостійно демонтує прилади обліку і складе відповідний акт. З огляду на вказані обставини позивач неодноразово обіцяв направити за адресою відповідача співробітників для зняття приладів обліку.

19 серпня 2013 року до відповідача вперше зявились співробітники КП «Водоканал» і одразу повідомили про те, що строки повірки було пропущено і їм необхідно скласти акти обстеження водопроводу. Після складення акту лічильники було демонтовано і відповідач надав їх для повірки (докази повірки додаються). Таким чином, відповідачем було пропущено строк повірки через невиконання позивачем свого обов'язку по демонтажу приладів обліку. Правила забороняють відповідачу самостійно демонтувати прилади, а позивач протягом 2-х місяців без пояснення причин не направляв свої співробітників для зняття приладів обліку. Оскільки провести повірку лічильника можливо лише після його від'єднання від водопровідної мережі, то пропущення строків повірки було спричинене виключно винними діями позивача.

Відповідач вказує, що в тексті позовної заяви позивач зазначає, що розрахунок об'єму води ним було здійснено на підставі пункту 3.2.3. договору та пунктів 3.З., 3.4. Правил. Вказаний розрахунок було здійснено через порушення відповідачем пункту 5.14. Правил та частини 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції від 10.06.2012 року). Відповідач зауважує, що відповідно до актів, доданих до позовної заяви, станом на 19 серпня 2013 року цілісність пломб порушено не було, а отже, жодного втручання відповідача в систему обліку здійснено не було. Сама повірка тривала менше тижня і була здійснена після закінчення строку, за який позивач нарахував заборгованість. Щодо пункту 3.2.3. договору, то він містить прямі посилання на норми, які на момент виникнення спору втратили чинність і даний пункт сторонами змінено не було.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Продовжене 11.04.2016р. судове засідання проводилось без застосування засобів технічної фіксації судового процесу, за клопотанням представників сторін.

Судовий процес завершено 11.04.2016р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення, в присутності представників сторін.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе лише при наявності всіх передбачених законом умов, їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько - правової відповідальності.

Ст.218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Мекісм» (надалі - відповідач) та КП «Водоканал» (надалі в позивач) укладено договір №7093 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.01.2006р., далі по тексту договір.

Відповідно до розділу 2 договору, договір укладається з 01.06.2006 по 31.12.2009, проте, вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не було письмово заявлено однією зі сторін. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються даним договором. Оскільки жодна з сторін не виявляла намірів про припинення договору, то договір вважається пролонгованим до 31 грудня 2016 року.

Відповідно до п.п.1.1. договору, позивач забезпечує відповідача подачу питної води на господарсько-питні побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам АДРЕСА_1 (офіс), АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" N1875-ГУ, 24.06.2004 (далі ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"), виробник (позивач) має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Відповідно до п. 2.1.2 «Правил приймання стічних вод у систему каналізування м. Запоріжжя», затверджених рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.05.2003 р. № 167 (далі -Правила приймання № 167) водоканал має право проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем будь-якого абонента, приладів та пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання і т.д. і складати акти за результатами цих обстежень. При вияві представником водоканалу порушень підприємством вимог Правил та договору, у акті встановлюються терміни їх усунення. Акт оформлюється підписами представників водоканалу і обстежуваного абонента. Якщо останній відмовляється підписати акт, він підписується представником Водоканалу, і в акті робиться відповідний запис про відмову (з вказівкою П.І.Б. і посади представника, що відмовився від підпису). Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані у ньому терміни, а також є підставою для вжиття відповідних заходів.

01.07.2010 р. представником КП «Водоканал» за участю відповідача було проведено технічне обстеження водопроводу, за результатами якого було складено акт № 395 від 01.07.2010 року. В даному акті зазначено про те, що у відповідача на вводі встановлено засіб обліку марки СІЧ - 1,5х , № 011950, державна повірка 2 квартал 2010 року. Прилад опломбовано до труби пломбою № «А-14096». Пломби здані під розпис абоненту. Повірка приладу обліку дійсна до 30.06.2013 року. Даний акт було підписано представником позивача та відповідальною особою Відповідача за Договором - ОСОБА_4 (керівником підприємства).

Покажчиком 2012 «Засоби вимірювальної техніки, занесені до державного реєстр України», затвердженого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України міжповірочний термін лічильників холодної та гарячої води крильчастих типу СІЧ - 1,5х результати вимірів яких використовуються під час розрахунків в сфері побутових та комунальних послуг, встановлено 3 (три) роки.

19.08.2013р. між КП «Водоканал» складено акт технічного обстеження водопроводу № 174 від 19.08.2013р., в якому зафіксовано, що подача холодної води абоненту відбувається від мережі житлового будинку по двом вводам діаметром 15 мм. На трубопроводі №1 встановлено засіб обліку марки СІЧ - 1,5х , № 011950, державна повірка 2 квартал 2010 року. Засіб обліку припломбовано до трубопроводу пломбою "А 14096", пломба збережена. Строк державної повірки приладу обліку скінчився. Даний акт було підписано представником КП «Водоканал» та директором підприємства ОСОБА_4

Відповідно до п. 5.14 «Правил користування», усі засоби обліку у встановлені строки піддягають періодичній повірці. У разі тривалості повірки більш ніж одного місяця об'єм води визначається відповідно до п. 3.3. «Правил користування». Об'єм води по без обліковому водоспоживанню по вводу діаметром 15 мм. становить 30,528 м. куб/добу. Розрахунковий період становить з 16.07.2013 року по 19.08.2013 року.

Таким чином, як зазначає позивач, об'єм води, за період з 16.07.2013 року по 19.08.2013 року, становить 30,528*35 діб=1068,48 м.куб. Відповідно до п. 3.14 «Правил користування..», об'єм стічних вод дорівнює об'єму спожитої води.

Позивачем, на підставі п. 3.2.3 договору, п.3.3, 5.14 «Правил користування...», в акті технічного обстеження водопроводу № 173 від 19.08.13р. КП «Водоканал» було виконано розрахунок об'єму води за період з 16.07.13р. (з дня виписки останнього акту-рахунку) по 19.08.13р. (тобто за 35 діб) по вводу діаметром 15 мм.

Викладені позивачем обставини спростовуються наданими відповідачем доказами та запереченнями.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

На час проведення представниками КП «Водоканал» технічного обстеження водопроводу відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначався та регулювався Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.08р. № 190. Пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Підставою для звернення з позовом до суду стало порушення відповідачем пункту 3.2.3. договору, а саме, використання абонентом приладу обліку води після спливу строку повірки, що в свою чергу є порушенням п. 5.1, п. 5.4 «Правил користування...», ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», що, на думку позивача, дає йому право на застосування пунктів 3.3 та 3.4 «Правил користування...».

Відповідно до п. 5.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила № 190), облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4. вказаних Правил № 190 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України «Про

метрологію та метрологічну діяльність», а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.14. Правил № 190, усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, які затвердженонаказом Держжитлокомунгоспу України № 30 від 05.07.1995 р. встановлено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника.

Відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з центрального водопостачання та водовідведення, погоджених головою Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства, головою Антимонопольного комітету України, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 р. за № 1468/21780, суб'єкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасне забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрології атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд. Таким чином, контролювати термін повірки та вчиняти дії щодо періодичної повірки засобу обліку води покладено на субєктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача. На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Враховуючи викладене, обов'язок покладено на суб'єктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача (Водоканал). На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Це в сукупності, не дає підстави стверджувати про безоблікове споживання у разі закінчення строку держповірки засобів обліку (постанова Вищого господарського суду України від 30.09.2015р. № 908/1008/15).

Виходячи з принципів свободи договору, сторони узгодили, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі, у встановлений Водоканалом термін, або розміщенні абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування...», «Правил експлуатації...»водопостачання абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом, у відповідності з пунктами 3.3. та 3.4. «Правил користування...», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

На виконання умов договору, абонентом встановлено засіб обліку. Розрахунки між сторонами здійснювалися на підставі показів вказаного засобу обліку. В серпні 2013 року абонентом здано лічильник на повірку; лічильник повірено позивачем, визнано справним, про що складено акт виконаних робіт. З цього слідує, що механічних або інших втручань в роботу лічильника не здійснювалося, що в свою чергу спростовує факт безоблікового споживання води абонентом.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання - це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у виконавця в якості споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу виконавця.

Пункт 3.3 Правил № 190 свідчить про надання водоканалу права здійснення розрахунку витрат води у разі встановлення факту безоблікового водокористування абонентом або самовільного приєднання до систем водопостачання.

Позивач доказів самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування та наявності правових підстав застосування положень пунктів 3.3, 3.4 Правил не надав.

Матеріали справи свідчать, що весь обсяг води пройшов крізь опломбований прилад обліку, який в свою чергу пройшов повірку, та результати повірки виявилися позитивними, тобто водомір справний та здійснює вірний облік води. Суду не надано доказів прострочення оплати абонентом наданих послуг, тобто всі платежі здійснювалися своєчасно та відповідно до показників приладу обліку.

Пунктом 5.14 Правил № 190 встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Стосовно застосування позивачем п. 5.14 Правил, положеннями вказаного пункту, законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку. Повірка лічильника тривала менше 5 днів.

Застосування КП «Водоканал» вказаного положення Правил № 190 є безпідставним, поскільки положеннями вказаного пункту, законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України у справі №908/5606/14 та від 23.12.2015 р. у справі №908/3025/15.

Повірка приладу обліку води тривала менше тижня. Тобто порушення строку, визначеного п. 5.14 Правил № 190, судом не встановлено, так само як і не встановлено норми права, яка покладає відповідальність на споживача за порушення періодичності повірки засобів вимірювальної техніки через міжповірочні інтервали та дає можливість виконання розрахунку витрат води за правилами, передбаченими п. 3.3 та 3.4 Правил №190.

Таким чином, посилання позивача на п. 5.14 Правил є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачена відповідальність за інше правопорушення «тривалість повірки понад місяць», яке не виявлено позивачем під час проведеної перевірки.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також пояснення представників сторін і документи, додані до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена належними документальними доказами правомірність заявленої до стягнення суми.

З огляду на викладене, в позові слід відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

В позові Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя, до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Мексім», м. Запоріжжя, відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення 15 квітня 2016р.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет