РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа № 910/2581/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 3 241 690, 34 грн.

за участю представників:

від позивача:Палькевич Н.С.- представник за довіреністю № 1-184 від 22.12.2015 р.
від відповідача:Вознюк Є.В.- представник за довіреністю № 14-167 від 11.06.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (далі - ПАТ "Київоблгаз") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") про стягнення заборгованості в сумі 3 241 690, 34 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 14/977/13/12-30 від 21.01.2013 р. в частині своєчасної оплати вартості наданих послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами, внаслідок чого відповідачу були нараховані пеня та матеріальни втрати.

У позові ПАТ по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 872 459,19 грн., інфляційну складову боргу у сумі 2 048 118,25 грн. та 3 % річних у сумі 321 112,90 грн., а всього - 3 241 690, 34 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, зазначив, що розрахунок матеріальних втрат позивачем виконаний невірно, також просив застосувати позовну давність в частині вимог про стягнення пені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21.01.2013 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (газорозподільне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (замовник) укладено договір на розподіл природного газу № 14/977/13/12-30.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами (далі - ГРМ) до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити вартість послуги в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ визначаються в додатку № 1 до договору (п. 3.1 договору).

Пунктом 5.1 договору визначено, що розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1 000 куб.м., встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ газорозподільним підприємством замовнику (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 5.5 договору розрахунки за надані послуги здійснюються замовником на підставі акту наданих послуг, зазначеного в пункті 3.6 договору. Остаточний розрахунок за фактично надані послуги здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем надання послуг.

Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін, з 01.01.2013 р. і діє в частині надання послуг до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань (п. 11.1 договору).

Додатковими угодами № 1, № 2 до договору сторони погодили обсяги та тарифи транспортування природного газу замовнику, а також продовжили строк дії договору - до 31.12.2014 р.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, за період з вересня 2013 р. по грудень 2013 р. та у березні 2014 р. надав відповідачу послуги з транспортування газу газорозподільними мережами на загальну суму 56 138 729,34 грн., що підтверджується актами наданих послуг за вказаний період та поясненнями представників сторін.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором № 14/977/13/12-30 від 21.01.2013 р. виконав неналежним чином, оплатив надані послуги з порушенням строку, внаслідок чого позивачем була нарахована пеня у сумі 872 459,19 грн за період з 21.02.2014 р. по 16.06.2014 р.. за послуги надані в березні 2014 р. на суму 17 003 687,22 грн.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до 7.2.1 договору у разі порушення замовником строків оплати, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Ураховуючи зазначені приписи закону, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені заявлені правомірно.

Разом з цим, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків спеціальної позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Статтею 258 Цивільного Кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 вказаної норми ЦК Українив становлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вже було встановлено судом, остаточний розрахунок за фактично надані послуги здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем надання послуг, а оскільки позивач просить стягнути пеню за послуги, надані у березні 2014 року, то строк виконання зобов'язання за березень 2014 р. закінчується 20.04.2014 р. та з 21.04.2014 р. розпочинається перебіг строку позовної давності, який спливає відповідно 21.04.2015 р. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду ПАТ "Київоблгаз" звернулося 16.02.2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності в 1 рік.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені в сумі 872 459,19 грн. задоволенню не підлягають.

Одночасно суд враховує, що позивач, звертаючись до суду, просив фактично стягнути пеню за порушення основного зобов'язання, що мало місце у березні 2014 р., але у позові вказав, як за січень 2014 р., що не підтверджується матеріалами справи та є додатковою підставою для відмови у цій частині позовних вимог.

Також позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у сумі 2 048 118,25 грн. та 3 % річних у сумі 321 112,90 грн., нарахованих на суму вартості наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 646 140,11 грн. та 3 % річних у сумі 78 263,55 грн., тобто у менших сумах, ніж просить позивач. При цьому суд зазначає, що нарахування матеріальних втрат за надані послуги у березні 2014 р. на суму 17 003 687,22 грн. повинні здійснюватись за період з 21.04.2014 р. по 15.06.2014 р. (16.06.2014 р. проведена оплата основного зобов'язання), а не, як вважає позивач, у період з 21.02.2014 р. по 16.06.2014 р.

Крім того, позивач невірно зарахував дні сплати основного боргу у дні прострочення основного зобов'язання.

За таких обставин позовні вимоги ПАТ "Київоблгаз" підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення заборгованості в сумі 3 241 690, 34 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, ) інфляційну складову боргу у сумі 870 110 (вісімсот сімдесят тисяч сто десять) грн. 69 коп., 3 % річних у сумі 234 922 (двісті тридцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять два) грн. 33 коп., 16 575 (шістнадцять тисяч п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 49 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 14 квітня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 19 квітня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.