КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа№ 910/31828/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Лобаня О.І.

За участю представників:

від позивача: Прокопенко Б.О. - за дов.

від відповідача: Рог О.В. - за дов.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційні скарги Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2016

у справі №910/31828/15 (суддя Стасюк С.В. )

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору поновленим

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» (далі, позивач або ТОВ «Каданс Компані») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі, відповідач або КМР) про визнання поновленим Договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 29.06.1999 за №82-5-00028 на той самий строк і на тих самих умовах та визнання укладеною Угоди про внесення змін до Договору оренди у редакції, запропонованій позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснив дії, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», звернувшись з листом щодо поновлення дії договору оренди, до якого долучив проект додаткової угоди про поновлення дії договору, підписаний та скріплений печаткою позивача з проханням оформити додаткову угоду у відповідності до норм чинного законодавства, проте жодної відповіді на пропозицію щодо підписання додаткової угоди та поновлення договору оренди відповідач не надав; після закінчення дії договору позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, жодних повідомлень про заперечення у поновленні договору позивач від відповідача у встановлений законом строк не отримував, отже договір оренди вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором в силу положень частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», проте внаслідок не підписання додаткової угоди з боку відповідача на підставі частини 9 статті 33 Законну України «Про оренду землі» позивач просив суд визнати поновленим договір та укладеною угоду про внесення змін до Договору оренди у редакції, запропонованій позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 залучено до участі у справі Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача (далі, третя особа).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31828/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано поновленим Договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 29.06.1999 за № 82-5-00028, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» та Київською міською радою.

Визнано укладеною Угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 29.06.1999 за № 82-5-00028, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» та Київською міською радою, у редакції, наданій позивачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва 09.02.2016 у справі №910/31828/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Київської міської ради у справі №910/31828/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Лобань О.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 07.04.2016, зобов'язано апелянта до дня розгляду справи надати суду підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) також звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31828/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду апеляційну скаргу третьої особи передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Лобань О.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято до провадження, апеляційні скарги Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) об'єднано в одне апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 07.04.2016.

Апеляційні скарги відповідача та третьої особи мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач та третя особа посилаються на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок відносно того, що позивачем належним чином виконувались умови договору оренди. Апелянти стверджують, що факт неналежного виконання позивачем своїх обов'язків, передбачених пунктом 1.2. договору оренди в частині будівництва шахового клубу підтверджується матеріалами справи. Крім того, відповідно до акту обстеження спірної земельної ділянки від 04.02.2016 №16-0209-06, складеного третьою особою, земельна ділянка вільна від будь-яких будівель та споруд, не використовується, будівництво не ведеться.

Водночас, скаржники зазначили, що відповідно до рішення КМР від 22.01.2015 №24/889 «Про введення тимчасової заборони (мораторію) на будівництво та продаж земельних ділянок у межах охоронних (буферних) зон м.Києва» введено тимчасову заборону (мораторій) на будівництво та продаж земельних ділянок для містобудівних потреб (нове будівництво) до затвердження Київською міською радою Плану зонування території центральної планувальної зони міста Києва та/або детального плану територій в межах охоронної (буферної) зони об'єкта №527 Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Київ: Собор Святої Софії та прилеглі монастирські будівлі, Києво-Печерська Лавра», затвердженого наказом Міністерства культури України від 05.07.2011 №511/0/16-11 «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам'яток та знесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України». Спірна земельна ділянка, як вказують відповідач та третя особа, підпадає під дію цього рішення.

22.03.2016 позивач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду заперечення на апеляційні скарги, у яких просив у задоволенні апеляційних скарг відповідача та третьої особи відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Повноважний представник позивача та представник третьої особи у судове засідання, призначене на 07.04.2016, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 розгляд справи було відкладено на 14.04.2016.

14.04.2016 представник відповідача надав суду довідку про підтвердження зарахування судового збору за подання апеляційної скарги до спеціального фонду Державного бюджету України.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судових засідань по розгляду апеляційних скарг повідомлявся належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг відповідача та третьої особи, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи, викладені у апеляційних скаргах, просив їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на них, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги відповідача та третьої особи не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідно до пункту 11 рішення Київської міської ради від 29.04.1999 № 225/326 «Про надання та вилучення земельних ділянок» Товариству з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» було передано в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 15 років земельну ділянку площею 0,10 га для реконструкції та подальшої експлуатації шахового павільйону на вул. Грушевського (Центральний парк культури та відпочинку) у Печерському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

На підставі зазначеного рішення 29.06.1999 між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» був укладений договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди для реконструкції та подальшої експлуатації шахового павільйону на вул. Грушевського (Центральний парк культури та відпочинку) у Печерському районі м. Києва, що був зареєстрований у книзі реєстрації договорів на право тимчасового користування 29.06.1999 за №82-5-00028 (далі, Договір).

Відповідно до пункту 1.2. Договору земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 15 (п'ятнадцять) років для реконструкції та подальшої експлуатації шахового павільйону на вул. Грушевського (Центральний парк культури та відпочинку) у Печерському районі.

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, що позивач має право переважного поновлення договору після закінчення строку його дії та за інших рівних умов.

Згідно пункту 9 рішення Київської міської ради від 24.04.2003 № 407/567 «Про внесення змін до рішень Київської міської ради» до пункту 11 рішення Київської міської ради від 29.04.1999 № 225/326 «Про надання та вилучення земельних ділянок» внесено такі зміни: слова «для реконструкції та подальшої експлуатації шахового павільйону» замінено словами «для будівництва та подальшої експлуатації шахового клубу» та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» оформити в установленому порядку внесення змін до договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди від 29.06.1999 № 82-5-00028.

На підставі рішення Господарського суду міста від 28.04.2007 у справі № 30/169 було укладено та зареєстровано Угоду про внесення змін до договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди за № 82-6-00429 від 12.06.2007, відповідно до пункту 1 якої сторони погодили внести зміни в пункт 1.2. Договору, де слова «для реконструкції та подальшої експлуатації шахового павільйону» замінено словами «для будівництва та подальшої експлуатації шахового клубу».

Договір на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди був зареєстрований 29.06.1999 та діяв протягом 15 років.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За таких обставин, строк дії Договору визначений до 29.06.2014.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є, зокрема, вимога ТОВ «Каданс Компані» про визнання укладеною додаткової угоди до Договору від 29.06.1999 з посиланням, зокрема, на приписи статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).

За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Як уже зазначалося, пунктом 3.2. Договору визначено, що землекористувач має право переважного поновлення договору після закінчення строку його дії та за інших рівних умов.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що строк дії спірного Договору оренди, зареєстрованого 29.06.1999, закінчився 29.06.2014.

Підстави і порядок поновлення договору оренди землі врегульовані нормою статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до пункту 2.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності з 12.03.2011 року).

Конструкція норми статті 33 Закону України «Про оренду землі» містить два випадки поновлення (пролонгації) договору. Зокрема, у частинах 1 - 5 передбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк і процедура реалізації цього права.

Так, частинами 1, 2, 3, 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Зі змісту частини 1 вказаної норми вбачається, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків.

Для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідним є наявність таких юридичних фактів, як-то: 1) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 2) орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; 3) до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 4) орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Відповідно до частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, листом № А-21139 від 23.06.2014 (том 1, а.с. 33-37) позивач звертався до КМР з клопотанням про поновлення договору оренди землі, до якого було додано проект Угоди про внесення змін до Договору оренди.

Відповіді на пропозицію щодо підписання договору оренди на новий строк позивач від відповідача не отримав. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів, як-то: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14.

Тобто, відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Згідно з частинами 8 та 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення права на поновлення договору) додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

За приписами частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладання яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (частина 1 статті 187 Господарського кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що позивачем доведений, а відповідачем не спростований той факт, що ні відповідного рішення про поновлення договору оренди або про відмову у такому поновленні, ні будь-яких заперечень на лист позивача № А-21139 від 23.06.2014 Київська міська рада у встановлений законом місячний строк (до 30.07.2014) не приймала та позивачу не направляла.

При цьому, матеріали справи не містять доказів повернення земельної ділянки позивачем відповідачу після закінчення строку Договору оренди землі, а отже, позивач продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення договору оренди.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач та третя особа наголошували на неналежному виконанні позивачем своїх обов'язків, передбачених пунктом 1.2. договору оренди, в частині будівництва шахового клубу, у зв'язку з чим поновлення договору оренди з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», є неможливим. Зокрема, на підтвердження цього, скаржники посилались на акт обстеження спірної земельної ділянки від 04.02.2016 №16-0209-06, складений третьою особою, відповідно до якого земельна ділянка вільна від будь-яких будівель та споруд, не використовується, будівництво не ведеться.

Зазначені твердження апелянтів не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Так, відповідно до пункту 1.2. Договору з урахуванням змін, внесених Угодою про внесення змін до договору на право тимчасового довгострокового користування землею на умовах оренди за № 82-6-00429 від 12.06.2007, земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 15 (п'ятнадцять) років для будівництва та подальшої експлуатації шахового павільйону на вул. Грушевського (Центральний парк культури та відпочинку) у Печерському районі.

Тобто, пунктом 1.2. Договору та іншими його умовами не встановлено строку, у який позивач мав би провести будівництво шахового клубу, а тому відсутні підстави вважати, що позивач порушив умови цього пункту договору.

Крім того, про належне виконання позивачем умов Договору оренди свідчить те, що останнім вчиняються дії, направлені на використання та забудову спірної земельної ділянки, а саме: позивачем було замовлено та розроблено проектну документацію з «будівництва шахового клубу на вул. Грушевського, 3 (Центральний парк відпочинку) у Печерському районі м. Києва»; отримано згоду Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва на підключення до каналізаційної мережі, яка знаходиться на їх балансі; отримано позитивний висновок комплексної державної експертизи; отримано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування та будівництва шахового клубу; проведено обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню; отримано погодження видалення зелених насаджень від державного управління охорони навколишнього природного середовища у м. Києві; отримано погодження видалення зелених насаджень від Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Києва «Київзеленбуд»; отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 2078-Пч/С від 05.07.2010.

Водночас, позивач продовжує сплачувати орендні платежі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Отже, з моменту укладення і до закінчення терміну дії Договору позивач належним чином виконував свої обов'язки як орендаря, істотні умови договору не порушував, продовжує сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

Протягом одного місяця після закінчення строку дії Договорів (до 30.07.2014) жодних заперечень у поновленні договору оренди землі від орендодавця не надходило.

Посилання скаржників на акт обстеження спірної земельної ділянки від 04.02.2016 №16-0209-06, складений третьою особою, є безпідставними, оскільки вказаний акт складений вже після спливу встановленого Закону України «Про оренду землі» місячного строку для надання своїх заперечень щодо поновлення договору оренди.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач у відповідності до приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» звертався до відповідача з метою продовження Договору оренди, втім, протягом одного місяця після закінчення строку дії Договору від відповідача не надійшло заперечень проти його поновлення, позивач продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і не повернув її відповідачеві та належним чином виконував свої обов'язки як орендаря та істотні умови договору не порушував, законні права позивача підлягають захисту шляхом визнання поновленим договору оренди на той самий строк та укладення відповідної додаткової угоди.

З приводу посилань апелянтів на введення тимчасової заборони (мораторію) на будівництво та продаж земельних ділянок для містобудівних потреб (нове будівництво) до затвердження Київською міською радою Плану зонування території центральної планувальної зони міста Києва та/або детального плану територій в межах охоронної (буферної) зони об'єкта №527 Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Київ: Собор Святої Софії та прилеглі монастирські будівлі, Києво-Печерська Лавра» колегія суддів наголошує на їх необгрунтованості, оскільки ні відповідачем, ні третьою особою не доведено, що земельна ділянка на вул. Грушевського (Центральний парк культури та відпочинку) у Печерському районі належить до охоронної (буферної) зони об'єкта №527 Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Київ: Собор Святої Софії та прилеглі монастирські будівлі, Києво-Печерська Лавра». Крім того, зазначене рішення було прийняте вже після поновлення договору на новий строк в силу вимог частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Щодо укладення додаткової угоди до Договору в запропонованій позивачем та наведеній в позові редакції, стосовно внесення змін до орендної плати за земельну ділянку, слід зазначити наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем запропонована нова редакція пункту 2.1. Договору, відповідно до якої «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки».

Колегія суддів зазначає, що з 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України, положеннями якого передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відтак, запропонована позивачем редакція пункту 2.1. договору оренди земельної ділянки відповідає положенням Податкового кодексу України та не зумовлює зменшення, а навпаки, передбачає збільшення надходжень до бюджету сум орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.

Крім того, діюче законодавство не забороняє стороні одночасно з пропозицією про поновлення договору оренди пропонувати і внесення змін до договору, у тому числі і в частині приведення орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каданс Компані» про визнання договору оренди поновленим та визнання укладеною угоди про внесення змін до договору оренди у редакції позивача є доведеними та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а заперечення скаржників, викладених у апеляційних скаргах, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційні скарги Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31828/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31828/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/31828/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

О.І. Лобань