РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №910/3921/16
За позовом Національного історико-архітектурного музею "Київська фортеця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське міське спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління"

про стягнення 32000,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Суровцов А.Ю. (дов. № 32/26-06/2015 від 26.06.2015);

від відповідача: Федоренко Л.В. (дов. б/№ від 01.04.2016); Семьошкін П.М. (керівник).

СУТЬ СПОРУ :

Національний історико-архітектурний музей "Київська фортеця" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київське міське спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління" 32000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на висновок перевірки вартості виконаних обсягів робіт на об'єкті "Поточний ремонт приміщень Адміністративного будинку (фонди), будівлі теплопункту № 1, улаштування лотка для відведення дощової води та відмощення, а також покрівлі будівлі Косого капоніру Київського національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 24-А", затверджений КП "Київекспертиза" від 05.06.2015 № 09/105-305, відповідно до якого відповідачем завищено вартість виконаних проектно-вишукувальних робіт по договору від 25.04.2014 № 1 у розмірі 32000,00 грн. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про зайве отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київське міське спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління" грошових коштів в розмірі 32000,00 грн. Крім того, у позовній заяві порушив перед судом клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3921/16 та справу призначено до розгляду на 04.04.2016.

У судовому засіданні 04.04.2016 представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.04.2016 подав заперечення на позовну заяву.

Заперечуючи на позовні вимоги відповідач зазначив, що чинним законодавством не передбачено можливості зміни твердої договірної цін в односторонньому порядку, в тому числі, після виконання договору; експертним звітом від 08.02.2014 № 00-0346-14/ЕО/КД, складеного Державним підприємством «Укрдержбудекспертиза» підтверджено вартість робіт за договором; в силу приписів ст. 853 ЦК України позивач втратив право посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі, а твердження позивача про незаконні дії відповідача, що порушили його права, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах закону, що регулює дані правовідносини; КП «Київекспертиза» не має повноважень щодо проведення оцінки робіт віднесених до четвертої категорії складності об'єктів будівництва, а тому висновок № 09/105-305 є неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст. 34 ГПК України.

У судовому засіданні 04.04.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 18.04.2016.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза», суд відмовив в його задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18, питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд не знайшов підстав для залучення до участі у справі заявленої третьої оси, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, у зв'язку з чим відмовив позивачу у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент фінансів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У судовому засіданні 18.04.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача надали усні пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечили.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.04.2014 між Комунальним закладом «Національний історико-архітектурний музей "Київська фортеця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київське міське спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління" (підрядник) укладено Договір підряду № 1 (Договір), відповідно до умов якого підрядник за замовленням замовника зобов'язується виконати будівельні роботи по поточному ремонту покрівлі на об'єкті «Ремонт металевої покрівлі будівлі «Косого капоніру» Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» по вул. Госпітальній, 24-А в м. Києві», у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією та встановленою договірною ціною, а замовник зобов'язується прийняти виконані підрядником роботи і оплатити їх відповідно до умов даного договору (п. 1.1. Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що оплата виконаної підрядником роботи, що визначена у п. 1.1 цього договору, здійснюється за її договірною ціною, яка становить 93669,60 грн., у т.ч. ПДВ 15611,60 грн.

Згідно з пунктами 2.2., 2.3. Договору, договірна ціна, визначена у п. 2.1 цього договору, включає в себе повний комплекс робіт і є твердою. Тверда договірна ціна визначена на основі кошторису (додаток 1), яка може підлягати коригуванню з урахуванням уточнених обсягів робіт та внесення змін до проектної документації в процесі будівництва, що викликає зміну обсягів робіт та вартісних показників, шляхом оформлення та підписання додаткової угоди, у разі збільшення вартості договору.

Розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися на підставі фактично виконаних обсягів робіт та їхньої вартості, визначеної в договірній ціні, погодженої шляхом щомісячно підписаних актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) (пункт 2.4. Договору).

Відповідно до пункту 2.5. Договору, підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, готує чотири примірника акту виконаних робіт (форма КБ-2в) і чотири примірника довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) та подає їх для підписання замовнику до 28 числа кожного місяця. Замовник зобов'язаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 8 днів з дня одержання. Замовник зобов'язується оплачувати підряднику виконані роботи до 15 числа наступного місяця на підставі актів виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 30.12.2014, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (пункт 6.1. Договору).

На виконання умов даного договору відповідач виконав визначенні договором роботи, що підтверджується підписаними уповноваженими особами сторін без заперечень та скріпленими печатками актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 за квітень 2014 від 29.04.2014 на суму 76143,60 грн., №2 за червень 2014 від 12.06.2014 на суму 17526,00 грн. Крім того, на виконання умов договору, сторонами було складено довідки про вартість будівельних робіт та витрат за квітень 2014, червень 2014, які підписані представниками як замовника, так і виконавця, а також скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Позивач виконані відповідачем підрядні роботи оплатив в сумі 93172,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 76 від 06.05.2014 на суму 76143,60 грн., № 105 від 12.06.2014 на суму 17028,40 грн., № 101 від 06.03.2015 на суму 497,60 грн.

В подальшому, Комунальним підприємством "Київекспертиза" на виконання доручення Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту від 19.05.2015 № 070-5-11/844 та наказу по КП "Київекспертиза" від 27.05.2015 № 39-КО було проведено перевірку відповідності обсягів виконаних підрядних робіт шляхом безпосередніх обмірів в натурі та документальної перевірки.

За результатами вказаної перевірки 05.06.2015 було затверджено Висновок № 09/105-305, в якому зазначено, що вартість робіт за актами приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, що підписані замовником - Національним історико-архітектурним музеєм «Київська фортеця» та підрядником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Київське міське спеціальне науково-реставраційне проектно-виробниче управління" за період виконання робіт з квітня 2014 по червень 2014 складає 93,6696 тис. грн. Після проведення перевірки сума за актами приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в склала 60,66842 тис. грн. Завищення вартості виконаних робіт за наданими актами форми № КБ-2в складає 33,00118 тис. грн., в тому числі:

а) завищення вартості обсягів робіт складає 24,83561 тис. грн.;

б) завищення вартості загальновиробничих витрат складає 0,93583 тис. грн.;

в) завищення вартості, пов'язане з невірним застосування РЕКН складає 6,23194 тис. грн.;

г) завищення вартості будівельних робіт, через віднесення їх до вартості витрат на експертизу проектно-кошторисної документації, які не включаються у акти ф. № КБ-2в, складає 0,9978 тис. грн.

У зв'язку з тим, що проведеною перевіркою КП "Київекспертиза" було встановлено завищення вартості виконаних робіт на суму 32000,00 грн., позивач звернувся до відповідача з претензією від 01.07.2015 № 36/01-07/2015 про повернення зайво перерахованих коштів, проте, відповідачем означена вимога була залишена без задоволення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підписавши спірний Договір, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення зайво перерахованих коштів, вказуючи на те, що за результатами перевірки було встановлено завищення вартості виконаних відповідачем робіт.

Однак, слід звернути увагу на те, що спірні грошові кошти перераховані на підставі укладеного між сторонами Договору підряду та за виконані роботи.

Доказів того, що такі роботи не були прийняті позивачем, або прийняті із зауваженнями, - суду не надано.

При цьому, варто звернути також увагу на приписи ст. 853 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 844 ЦК України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Доказів того, що відповідач завищив вартість спірних робіт понад встановлену кошторисом, - суду не представлено.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 845 Цивільного кодексу України визначено, що якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

В даному випадку вказаних обставин перед судом не доведено.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, наведену в постанові від 22.01.2013 р. № 3-69гс13, відповідно до якої стверджується, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони погодили вартість робіт в Договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані та оплачені, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушувалися умови укладеного між сторонами Договору підряду, положення законодавства та права позивача, а перераховані кошти не являються безпідставно отриманими, у зв'язку з чим суд визнає необґрунтованими вимоги позивача та відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими, вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.04.2016

Суддя О.А.Грєхова