ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 914/4047/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Укрінбанк від 08.02.16р., № 1103/0/2-16

на рішення господарського суду Львівської області від 20.01.2016р.

у справі № 914/4047/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ВІВАТ, м.Стебник Львівської області

до відповідача публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк, м.Київ в особі Дрогобицького центрального відділення ПАТ Укрінбанк, м.Дрогобич Львівської області

про зобовязання вчинити дії та виконати умови договору,

представники сторін:

- від позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 - директор;

- від відповідача - не зявився.

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України учасникам судового процесу розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 20.01.2016р. у справі №914/4047/15 (суддя Щигельська О.І.) повністю задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) ВІВАТ, зобовязано публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (надалі ПАТ «Укрінбанк») в особі Дрогобицького центрального ПАТ «Укрінбанк» перерахувати грошові кошти в сумі: 1) 30000,00грн. за платіжним дорученням №540 від 08.09.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок ТзОВ «Дністер» №1143 у ПАТ КБ «Приватбанк»; 2) 25000,00грн. за платіжним дорученням №552 від 17.09.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок санаторію «Молдова» №6282 у ПАТ «Укрсоцбанк»; 3) 100000,00грн. за платіжним дорученням №559 від 05.10.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок ОСОБА_3 №0549 у ПАТ «Укрінбанк»; 4) 100000,00грн. за платіжним дорученням №561 від 06.10.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок ОСОБА_3 №0549 у ПАТ «Укрінбанк»; 5) 200000,00грн. за платіжним дорученням №562 від 06.10.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок ОСОБА_4 №0556 у ПАТ «Укрінбанк»; 6) 100000,00грн. за платіжним дорученням №566 від 06.10.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок ОСОБА_5 №0555 у ПАТ «Укрінбанк»; 7) 100000,00грн. за платіжним дорученням №567 від 07.10.2015р. з поточного рахунку позивача на рахунок ОСОБА_5 №0555 у ПАТ «Укрінбанк».

Вказане рішення місцевого господарського суду обґрунтоване тим, що змістом розрахункового зобов'язання між сторонами спору є не передача (перерахування) один одному грошової суми (майнове зобов'язання), а виконання відповідачем доручень позивача щодо перерахунку коштів на користь третіх осіб, що носить фактично немайновий, організаційний характер. Обов'язок банку виконати переказ за платіжними дорученнями не є майновим зобов'язанням, а є обов'язком виконати дії з розрахунково-касового обслуговування клієнта, шляхом перерахування коштів клієнта на підставі платіжних доручень. Суд зазначив, що режим тимчасової адміністрації та мораторію у відповідача щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не є підставою невиконання платіжних доручень клієнта про перерахування коштів з поточного рахунку, а також не може впливати ні на динаміку такого процесу, ні на його наслідки. Таким чином, оскільки платіжні доручення подано позивачем до моменту введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк», тобто до 25.12.2015р., а в матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про те, що на момент подання позивачем платіжних доручень до установи банку на його поточному рахунку були відсутні достатні для здійснення відповідних переказів суми коштів, банк безпідставно залишив без виконання подані ТзОВ «ВІВАТ» платіжні доручення про переказ коштів із його поточного рахунку на користь третіх осіб.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ПАТ «Укрінбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що при прийнятті рішення суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність». На думку скаржника, на позивача поширюються обмеження щодо задоволення його вимог до відповідача під час запровадження в банку тимчасової адміністрації, встановлені приписами п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.04.2015р. у справі №3-25гс15, що є підставою для відмови в позові.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, ТзОВ «ВІВАТ» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначив, що платіжні доручення були предявлені ним до виконання задовго до введення у ПАТ «Укрінбанк» тимчасової адміністрації, відтак підстави для їх невиконання в банку відсутні; заявлена вимога стосується перерахунку коштів з поточного рахунку позивача, відкритого в ПАТ «Укрінбанк» на інший рахунок в межах цього банку, відтак виведення коштів з банку не відбувається. При цьому, позивач покликається на практику Вищого господарського суду України (постанова від 03.11.2015р. у справі №903/503/15г) та Верховного суду України (постанова від 03.02.2016р. у цій же справі).

Скаржник явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 115). Оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги по суті, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи та зважаючи на те, що скаржник свою позицію виклав в апеляційній скарзі, судова колегія вважає за можливе завершити розгляд апеляційної скарги без його участі.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

26.03.2012р. між ПАТ «Укрінбанком» в особі Трускавецького відділення (правонаступником якого є Дрогобицьке центральне відділення ПАТ «Укрінбанк») (банком) та ТзОВ «ВІВАТ» (клієнтом) було укладено договір банківського рахунку №0001, відповідно до якого банк відкрив клієнту рахунок та зобовязався приймати і зараховувати на рахунок №0001, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій з рахунком (а.с.19-22).

За умовами договору, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду нормативно-правовими актами та цим договором, а клієнт сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта протягом операційного часу (п.1.2). Банк зобовязаний своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства України (п.2.3.2).

У вересні та жовтні 2015 року ТзОВ «ВІВАТ» звернулось до ПАТ «Укрінбанк» із низкою платіжних доручень про перерахування грошових коштів (а.с. 23-29), а саме:

1) з платіжним дорученням №540 від 08.09.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 08.09.2015р.) про перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «Оплата за путівки згідно договору №12 від 17.01.2012р.» в сумі 30000,00грн. із власного рахунку на рахунок ТзОВ «Дністер» за №1143 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 325321.

2) з платіжним дорученням №552 від 17.09.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 17.09.2015р.) про перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «Оплата за путівки згідно договору №3 від 02.01.2015 року» в сумі 25000,00грн. із власного рахунку на рахунок Санаторій «Молдова» за №6282 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023.

3) з платіжним дорученням №559 від 05.10.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 05.10.2015р.) про перерахування грошових коштів з призначенням платежу: «Повернення поворотньо-фінансової допомоги згідно договору №5 від 07.04.2015р.» у сумі 100000,00грн. із власного рахунку на рахунок ОСОБА_3 за №0549 у ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142.

4) з платіжним дорученням №561 від 06.10.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 06.10.2015р.) про перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «Повернення поворотньо-фінансової допомоги згідно договору №5 від 07.04.2015р.» в сумі 100000,00грн. із власного рахунку на рахунок ОСОБА_3 за №0549 у ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142;

5) з платіжним дорученням №562 від 06.10.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 06.10.2015р.) про перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «Повернення поворотньо-фінансової допомоги згідно договору №8 від 18.05.2015р.» в сумі 200000,00грн. із власного рахунку на рахунок ОСОБА_4 за №0556 у ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142;

6) з платіжним дорученням №566 від 06.10.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 06.10.2015р.) про перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «Повернення поворотньо-фінансової допомоги згідно договору №10 від 04.06.2015р.» у сумі 100000,00 гривень із власного рахунку на рахунок ОСОБА_5 за №0555 у ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142.

7) з платіжним дорученням №567 від 07.10.2015р. (отримане банком згідно з відміткою 07.10.2015р.) про перерахування грошових коштів із призначенням платежу: «Повернення поворотньо-фінансової допомоги згідно договору №10 від 04.06.2015р.» в сумі 100000,00грн. із власного рахунку на рахунок ОСОБА_5 за №0555 у ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142.

Відповідачем взяті на себе за договором зобовязання із проведення розрахунково-касових операцій за розпорядженням позивача не виконано, що зумовило звернення ТзОВ «ВІВАТ» до суду із позовною заявою про зобов'язання ПАТ «Укрінбанк» перерахувати грошові кошти відповідно до поданих позивачем платіжних доручень.

В ході розгляду справи судом першої інстанції позивач на підставі своєї заяви від 14.12.2015р. №14/12 збільшив позовні вимоги шляхом предявлення додаткової вимоги про стягнення з відповідача на свою користь 33375,00 грн. пені (а.с. 40-41), проте у заяві від 19.01.2016р. про зменшення позовних вимог (а.с. 72), виклав позовні вимоги без цієї вимоги.

Заслухавши пояснення представників позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що рішення суду слід скасувати, виходячи з наступного:

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015р. №239 (а.с. 100-101), винесеного на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015р. №934, в ПАТ «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 25.12.2015р. по 24.03.2016р. (включно), а уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з делегуванням всіх повноважень тимчасового адміністратора, призначено ОСОБА_6, яка 25.12.2015р. приступила до виконання своїх повноважень відповідно до наказу тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк» від 25.12.2015р. №1 (а.с. 102-103). Відповідну інформацію внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 30.12.2015р. (а.с. 104).

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з частинами 1-3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

У силу п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Місцевий господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позову, дійшов висновку про те, що вимоги позивача до відповідача не є майновими вимогами, а позивач, відповідно, не є кредитором відповідача на якого поширюються обмеження встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки згідно положень ЦК України, Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і «Про банки і банківську діяльність» та на підставі договору банківського рахунка між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, а відтак, у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постановах Верховного Суду України у справі № 3-217гс15 від 27.05.2015р. та у справі №3-25гс15 від 01.04.2015р. викладено правову позицію, згідно з якою, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку від 26.03.2012 р. №0001, виконання зазначеної операції у період запровадження у банку тимчасової адміністрації обмежуєтья положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції чинній на час виникнення спору.

Стосовно тверджень позивача про те, що оскільки платіжні доручення були предявлені до виконання задовго до введення у ПАТ «Укрінбанк» тимчасової адміністрації, відтак в банку відсутні підстави для їх невиконання, колегія суддів зазначає наступне. Станом на момент прийняття оскаржуваного рішення в ПАТ «Укрінбанк» вже була введена тимчасова адміністрація, відтак правові відносини між сторонами з моменту введення тимчасової адміністрації здійснюються із врахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд також звертає увагу на безпідставність твердження відповідача про те, що позовна вимога у справі стосується перерахунку коштів з поточного рахунку позивача, відкритого в ПАТ «Укрінбанк» на інший рахунок в межах цього банку, оскільки два з семи платіжних доручень стосуються перерахування коштів на рахунки одержувачів у інші банки - ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Укрсоцбанк».

Колегія суддів вважає також безпідставним покликання позивача на постанову Верховного Суду України від 03.02.2016р. у справі №903/503/15-г, оскільки предмет спору між сторонами у вказаній справі стосується зобовязання банку здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунка, які поступили на рахунок після запровадження тимчасової адміністрації, що підпадає під інший режим регулювання згідно п.5 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин рішення господарського суду Львівської області у даній справі підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи місцевим господарським судом та перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Укрінбанк задоволити.

Рішення господарського суду Львівської області від 20.01.2016р. у справі № 914/4047/15 скасувати. В позові приватного товариства з обмеженою відповідальністю ВІВАТ відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ВІВАТ (Львівська область, м. Дрогобич, м. Стебник, вул. М.Грушевського, буд.1, ідентифікаційний код 25230942) в дохід Державного бюджету України 10807,5 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Львівської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 15.04.2016р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Данко Л.С.

суддя Кузь В.Л.