ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 906/1485/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач) Вовка І.В. Грека Б.М.
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Геоліт"
на рішення та постановуГосподарського суду Житомирської області від 23.12.2014 Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016
у справі№ 906/1485/14
за позовомПрокурора Володарсько-Волинського району в інтересах держави в особі: 1.Житомирської обласної ради 2.Державної служби геології та надр України
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Геоліт"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів -
1.Поромівська сільська рада Володарськ-Волинського району Житомирської області 2.Володарськ-Волинська селищна рада 3.Територіальне управління Держгірпромнагладу у Житомирській області
проприпинення права користування надрами

за участю представників сторін:

від прокуратури: Клюге Л.М. - посв.;

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: Гера Г.Г. - за довіреністю;

від відповідача: Брагінська А.Л. - за довіреністю;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 23.12.2014, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 у справі №906/1485/14 задоволено позов прокурора Володарсько-Волинського району в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради та Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоліт" про припинення права користування надрами. Припинено право користування надрами, яке надане Товариству з обмеженою відповідальністю "Геоліт" спеціальними дозволами на користування надрами №4054 від 17.10.2006р., №4055 від 17.10.2006р., №4056 від 17.10.2006р. Стягнуто з відповідача в доход Державного бюджету України 1218,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 та рішення Господарського суду Житомирської області від 23.12.2014 скасувати, прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 17.10.2006р. Міністерством охорони навколишнього природного середовища України Товариству з обмеженою відповідальністю "Геоліт" видано спеціальний дозвіл №4054 на видобування лабрадориту Федорівського родовища, яке розташоване на відстані 2,0 км. на схід від с. Поромівка Володарськ-Волинського району Житомирської області та укладено з останнім угоду про умови користування надрами, яка є невід'ємною частиною цього спеціального дозволу; спеціальний дозвіл №4055 на видобування габро із родовища Рудня Шляхова ділянка Зарічна, яка розташована на відстані 0,4 км. на схід від с. Рудня Шляхова Володарськ-Волинського району Житомирської області та укладено з останнім угоду про умови користування надрами, яка є невід'ємною частиною цього спеціального дозволу; спеціальний дозвіл №4056 на видобування габро із родовища Рудня Шляхова, яке розташоване на відстані 2,0 км. на схід від с. Рудня Шляхова Володарськ-Волинського району Житомирської області та укладено з останнім угоду про умови користування надрами, яка є невід'ємною частиною цього спеціального дозволу.

Укладеними між сторонами угодами передбачено, що надрокористувач повинен здійснювати розробку Ділянки надр у відповідності з основними умовами, викладеними в цих угодах.

Надрокористувач з метою виконання вищезазначених умов користування надрами до отримання Дозволу готує Програму робіт, в якій визначає конкретні види та об'єми робіт, терміни виконання та їх вартість. Програма робіт є невід'ємною частиною Угоди про умови користування надрами.

Підприємство зобов'язане щорічно подавати Міністерству інформацію щодо стану виконання Програми робіт та надавати відповідні пояснення з питань, що входять до компетенції Міністерства. Підприємство зобов'язане в установленому порядку подавати до ДНВП "Геоінформ України" щорічні звіти про рух запасів відповідно до форм державної звітності (5-гр) (п.п. 13.1,13.2 ст. 13 угоди).

Звертаючись до суду з позовом, Прокурор вказував на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту виконання ним угод про умови користування надрами від 17.10.2006р., які є додатками до спеціальних дозволів користування надрами, зокрема, затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин, затверджених планів розвитку гірничих робіт, документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов'язаних з користуванням надрами протягом двох років, починаючи з дати надання спеціального дозволу - 17.10.2006року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що матеріалами справи та поданими прокурором доказами підтверджується те, що з моменту отримання 17.10.2006 року спеціальних дозволів по день подання позову відповідачем не проводилось жодних робіт з видобування та вивезення корисних копалин, відповідно без поважних причин не приступив до користування надрами, що є підставою для припинення права користування надрами, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 КУпН.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх правомірними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі виступає вимога про припинення права користування надрами, що надане ТОВ "Геоліт" спеціальними дозволами на користування надрами № 4054, від 17.10.2006р., № 4055 від 17.10.2006 р., №4056 від 17.10.2006р.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 КУпН користувачі надр зобов'язані, зокрема, використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр.

В силу дії п. 6 ч. 1 ст. 26 КУпН право користування надрами припиняється у разі, якщо користувач без поважних причин протягом двох років не приступив до користування надрами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 КУпН право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Так, аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку.

У разі відсутності спору орган, який надав спеціальний дозвіл має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.

Таким чином, об'єднуючою ознакою цих випадків є неналежне використання права, зокрема, використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення строків виконання певних робіт тощо (така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі №21-450а13, від 11 листопада 2014 року у справі №21-482а14, від 27 жовтня 2015 року у справі №826/8596/14).

Так, порушення відповідачем вимог чинного законодавства порядку використання надр підтверджується листом Територіального управлінням Держгірпромнагляду у Житомирській області в якому зазначено, що спеціальні дозволи на користування надрами №4054 від 17.10.06р., №4055 від 17.10.206р., №4056 від 17.10.06р. видані ТОВ "Геоліт" зупинені наказом Державної служби геології та надр України №576 від 21.12.2010р. і поновлені наказами №561 від 19.11.2012р., №364 від 15.07.13р. Також ТОВ "Геоліт" отримав акти про надання гірничих відводів №1342 для розробки Федорівського родовища лабрадориту, №1343 для розробки ділянки Зарічна родовища габро Рудня Шляхова, №1344 для розробки родовища габро Рудня Шляхова від 26.03.2007р. Крім того повідомлено, що План розвитку гірничих робіт протягом 2011- 2014 років не погоджувало. Згідно листа Поромівської сільської ради Володарськ-Волинського району Житомирської області від 24.07.14р. № 222, сільрадою прийнято рішення від 10.02.05р. "Про надання погодження ЗАТ "Волинські самоцвіти" на укладення договору оренди земельної ділянки для розташування кар'єру лабрадориту на родовищі Федорівське, рішенням від 12.01.07р. надано дозвіл на переоформлення гірничого відводу родовища Федовірське на ТОВ "Геоліт" у зв'язку зі зміною власника. Вказане підприємство на території сільської ради господарську діяльність за період з 2006-2014 років не здійснює. Володарськ-Волинська районна державна адміністрація Житомирської області листом №1344/01-39 від 05.08.14р. повідомила, що ТОВ "Геоліт", незважаючи на отримання спеціальних дозволів на користування надрами (№ 4054, № 4055, №4056 від 17.10.06р.) не укладало ніяких договорів оренди землі з Володарськ-Волинською райдержадміністрацією. На даний час ТОВ "Геоліт" не здійснює ніякої діяльності з видобування корисних копалин по даним спецдозволам. Лист від 17.06.14р. № 758 Володарськ-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Житомирській області в якому вказано, що ТОВ "Геоліт" не здійснює господарську діяльність на території району, що підтверджується податковими деклараціями за 2012-2013 роки.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист Державної служби геології та надр України, в якому зазначено, що ДО "Кіровська ТІДГК" у жовтні 2009 року проведені планові перевірки ТОВ "Геоліт", якому надані спеціальні дозволи на користування надрами від 17.10.06р. № 4054, 4055,4056, в ході яких були встановлені порушення вимог законодавства у сфері надрокористування; наказом Мінприроди України від 21.12.10р. №576 дію зазначених спеціальних дозволів на користування надрами зупинено; до програм робіт, виконання яких передбачено угодами про умови користування надрами були внесені зміни, відповідно до яких початок видобування заплановано на ІІ квартал 2015 року. Наказами Держгеонадр України від 19.11.12р. №561 та від 15.07.13р. №364 дію зазначених спеціальних дозволів на користування надрами поновлено.

Отже, беручи до уваги те, що відповідачем жодних доказів на спростування поданих прокурором документів, які підтверджують те, що відповідач не приступив до виконання угод, а отже до реалізації свого права на користування надрами, колегія суддів погоджується з висновком про правомірність позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до п.23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого поставною Кабінету міністрів України від 30.05.2011р. №615 (у редакції, чинній на день подання позову) право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі коли суб'єкт господарської діяльності протягом двох років, а щодо нафтогазоперспективних площ, родовищ нафти і газу - 180 календарних днів та газу (метану) вугільних родовищ - одного року з початку дії дозволу без поважної причини не розпочав користування надрами.

Судом встановлено, що положення п. 23 Порядку №615 не були передумовою звернення прокурора з цим позовом до суду, а останній ініційовано ним самостійно.

Однак, приймаючи до уваги правову позицію Конституційного Суду України, викладену у п. 3 рішення від 12 жовтня 2011 року 11-рп/2011 у справі 1-20/20 (щодо офіційного тлумачення положення частини четвертої статті 21 Закону України "Про прокуратуру") та у рішенні від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002, судова колегія зазначає, що прокурор вправі реалізувати зазначене конституційне право безпосередньо на підставі Конституції України (частина третя статті 8, частина друга статті 55) (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини рішення КСУ від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009) в обраний ним спосіб захисту порушеного права (рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року 15-рп/2002 у справі N 1-2/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) шляхом припинення права користування надрами, що відповідає ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч.2 ст. 20 ГК України та ст. 26 Кодексу про надра.

Як закріплено в ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги щодо належності та допустимості доказів закріплені в ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що закріплено в ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовані норми матеріального права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятих у справі рішень.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 року та рішення Господарського суду Житомирської області від 23.12.2014 року, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Геоліт" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 року та рішення Господарського суду Житомирської області від 23.12.2014 року у справі №906/1485/14 залишити без змін.

Головуючий Н.М. Нєсвєтова

Судді І.В. Вовк

Б.М. Грек