ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.04.2016р. Справа № 905/2232/15

за скаргою від 25.03.2016р. №159-03 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область

на постанову державного виконавця ВДВС Марїнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового рішення по справі №905/2232/15

за позовом Приватного акціонерного товариства Макіївський завод Лазер, м.Павлоград

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика

"Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область

про стягнення 73126,16 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: не зявився

від ВДВС: не зявився

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.10.2015р. по справі №905/2232/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Макіївський завод Лазер, м.Павлоград до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 73126 грн. 16 коп., у тому числі основного боргу в сумі 45144 грн. 00 коп., трьох процентів річних в розмірі 1357 грн. 97 коп., інфляції в сумі 19560 грн. 08 коп. та пені в сумі 7064 грн. 11 коп., задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 45144 грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі 1357 грн. 97 коп., інфляцію в сумі 19560 грн. 08 коп. та пеню в сумі 7064 грн. 11 коп., всього заборгованість в сумі 73126 грн. 16 коп., судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

29.03.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 25.03.2016р. №159-03 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область на постанову державного виконавця ВДВС Марїнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження від 09.03.2016р. щодо виконання судового рішення по справі №905/2232/15.

Зокрема, скражником заявлені вимоги про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 09.03.2016р.

Приватне акціонерне товариство Макіївський завод Лазер, м.Павлоград в судовому засіданні 26.04.2016р. проти задоволення скарги заперечувало.

Відділ державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції Донецької області надав заперечення на скаргу від 13.04.2016р. №4616, в яких стверджує про повну відповідність своїх дій вимогам закону.

Розглянувши скаргу від 25.03.2016р. №159-03, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України Про виконавче провадження.

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено, 04.02.2016р. у відповідності із ст.116 Господарського процесуального кодексу України господарським судом Донецької області на виконання судового рішення по справі №905/2232/15 було видано відповідний наказ.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) та ст.115 Господарського процесуального кодексу України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

ОСОБА_4 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ст.1 зазначеного Закону завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

09.03.2016р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої виконавець відкрив виконавче провадження з виконання наказу суду по справі №905/2232/15.

У вказаній постанові державним виконавцем встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду - до 16.03.2016р., попереджено останнього про наслідки невиконання судового рішення в наданий для добровільного виконання строк.

Виходячи зі змісту скарги від 25.03.2016р. №159-03 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область стверджує про неправомірність постанови від 09.03.2016р. про відкриття виконавчого провадження у звязку з отриманням останньої 15.03.2016р. та позбавлення боржника права на добровільне виконання.

Крім цього, відповідач посилається на порушення ДВС вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, ОСОБА_4 про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003р. №43/5, у звязку з винесенням оскаржуваної постанови без використання засобів Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Проте, як вказувалось вище, за змістом ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено обовязок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За висновками суду, на момент предявлення наказу по справі №905/2232/15 до виконання відповідний строк предявлення до виконанння не скінчився, виконавчий документ відповідав вимогам, встановленим законом та був предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав, за яких державний виконавець вправі відмовити у відкритті провадження, серед яких - наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.26 Закону).

При цьому, за змістом п.8 ч.1 ст.25 Закону Про виконавче провадження обставини, які зумовлюють відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання повинні бути встановлені законом.

Відповідачем не представлено доказів наявності відповідних встановлених законом обставин.

Посилання скаржника на позбавлення ДВС його права на добровільне виконання судового рішення, суд вважає безпідставними, враховуючи факт дотримання ДВС вимог Закону при встановленні відповідного строку для добровільного виконання рішення суду та відповідного строку направлення оскаржуваної постанови на адресу сторін.

Крім цього, судом також прийнято до уваги той факт, що добровільне виконання рішення суду жодним чином не обмежується та не ставиться в залежність від факту винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавочого провадження. Зокрема, рішення суду по справі №905/2232/15 набрало законної сили 25.01.2016р., внаслідок чого відповідач ще з 25.01.2016р. мав можливість добровільно виконати відповідне рішення.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню встановлені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. N512/5.

Згідно п.1.5 Інструкції під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення, зокрема, постанов.

Як окремий документ постанова має містити обовязкові реквізити, передбачені п.1.5.1 Інструкції.

За висновками суду, за своїм змістом оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим п.1.5.1 Інструкції.

Згідно з преамбулою ОСОБА_4 про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року N43/5, останнє ухвалене з метою створення системи обліку виконавчих проваджень, підвищення рівня примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), контролю за дотриманням державними виконавцями вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчих дій.

Відповідно до п.1.1 ОСОБА_4 єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

ОСОБА_4 встановлений порядок реєстрації виконавчих документів та внесення до Єдиного реєстру відомостей щодо здійснення виконавчого провадженн.

Так, згідно п.3.3 ОСОБА_4, п.1.12.1 Інструкції відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

За приписом п.1.12.3 Інструкції, п.3.5 ОСОБА_4 постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У разі тимчасової відсутності доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (через перебої в електропостачанні, електрозв'язку тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього.

Як встановлено, постанова від 09.03.2016р. містить у собі посилання на виготовлення її без використання засобів Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у звязку з припиненням доступу користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України на території Марїнського району, наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014р. №953/5, зареєстрованим 17.06.2014р. за №640/25417 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ч.2 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Держава за змістом ч.4 ст.13 Конституції України прийняла на себе зобовязання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, встановивши рівність всіх субєктів власності перед законом.

Згідно ст.129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Статтею 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначено поняття обовязковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних відносин Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", згідно якого Європейський суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Аналогічні за змістом висновки містяться в інших рішеннях Європейського суду з прав людини , а саме у справі "Голдер проти Сполученого Королівства ( від 21 лютого 1975 року), Шмалько проти України .

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України заявником доказів невідповідності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили вимогам закону до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, скарга від 25.03.2016р. №159-03 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область на постанову державного виконавця ВДВС Марїнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження від 09.03.2016р. щодо виконання судового рішення по справі №905/2232/15 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги від 25.03.2016р. №159-03 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с.Вовчанка, Мар'їнський район, Донецька область на постанову державного виконавця ВДВС Марїнського РУЮ Донецької області про відкриття виконавчого провадження від 09.03.2016р. щодо виконання судового рішення по справі №905/2232/15.

Суддя Г.В. Левшина