номер провадження справи 27/22/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 Справа № 908/508/16

За позовом: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Добробут (69091 м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району (69035 м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 5)

про розірвання договору оренди приміщення № 700 від 04.05.2000р.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 127/01/01-10 від 01.12.2015р.

від відповідача: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2М, дов. № 01/01-33/0154 від 10.03.2016р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Добробут, м. Запоріжжя, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, м. Запоріжжя про розірвання договору оренди приміщення, розташованого у підземному переході по вул. Сталеварів № 700 від 04.05.2000р.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2016 р., справу № 908/508/16 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 23.02.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/508/16, присвоєно справі номер провадження 27/22/16 та призначено судове засідання на 23.03.2016р.

Ухвалою суду від 23.03.2016р. розгляд справи відкладався на 14.04.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представників відповідача та третьої особи, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 14.04.2016р. розгляд справи відкладався на 20.04.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

20.04.2016р. продовжено судовий розгляд справи № 908/508/16.

20.04.2016р. до початку розгляду справи представники позивача та третьої особи заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 20.04.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві, надав витребувані ухвалою суду документи. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розірвати договір оренди приміщення, розташованого у підземному переході по вул. Сталеварів № 700 від 04.05.2000р.

20.04.2016р. представник третьої особи в судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення стосовно предмету спору, надані 23.03.2016р. та надав довідку про заборгованість за орендну плату, а саме: заборгованість за орендну плату станом на 01.04.2016р. складає 27041грн.39коп. за період з листопада по грудень 2015 ороку та за січень лютий 2016р.

Позовні вимоги заявлені Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради підтримав.

Представник відповідача у судові засідання, відкриті 23.03.2016р. та 20.04.2016р. не зявився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На вимогу господарського суду, позивачем надано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого місцезнаходженням юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Добробут є: 69091 м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 23.03.2016р. та ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 20.04.2016р. надіслано на адресу відповідача: 69091 м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4, яка зазначена у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю Добробут, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобовязання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та третьої особи, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Господарським судом встановлено: 04.05.2000р. між Запорізькою міською радою в особі начальника управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (орендодавець), відділом комунального господарства Орджонікідзевської адміністрації Запорізької міської ради (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут» (орендар) укладено договір № 700 оренди приміщення, розташованого у підземному переході по вулиці Сталеварів.

Відповідно до розділу 1 договору орендодавець на підставі рішення міськвиконкому від 13.12.1999р. за № 590 передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення загальною площею 660,1 кв. м. розташоване за адресою: вул. Сталеварів, що значиться на балансі відділу комунального господарства Орджонікідзевської районної адміністрації.

Дане приміщення розташоване у підземному переході по вулиці Сталеварів

використовується орендарем на правах оренди під торгівлю непродовольчими товарами та надання побутових послуг.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вступ орендаря у користування майном наступає одночасно з підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Згідно акту приймання-передачі від 04.05.2000р. орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв спірне приміщення.

Згідно п. 10.1 договору, він діє з 04.05.2000р. до 04.05.2025р.

У відповідності до п. 2.1 договору оренди та акту прийому-передачі орендар вступив у строкове платне користування комунальним майном починаючи з 04.05.2000р.

Органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у правовідносинах власності на комунальне майно, згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якого сесією Запорізької міської ради шостого скликання від 18.02.2011 року № 6 «Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність складу Запорізької міської ради та їх виконавчих органів» створений Департамент комунальної власності та приватизації, який, крім функції щодо власності майна територіальної громади, є орендодавцем комунального майна.

Додатковою угодою від 27.04.2011р. до договору оренди сторони дійшли згоди замінити сторону в договорі оренди, а саме орендодавця з Управління комунальної власності Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, а балансоутримувача з Відділу комунального господарства Орджонікідзевської районної адміністрації на районну адміністрацію Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

Відповідно до п. 5.1 договору орендар зобов'язаний використовувати орендоване приміщення виключно за його призначенням, визначеним Статутом підприємства та умовами цього договору.

З метою встановлення фактичного використання комунального майна по вказаному договору оренди 30.10.2014р. Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради була проведена перевірка за участю представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

В результаті проведення перевірки фактичного використання комунального майна по договору оренди № 700, 30.10.2014р. було виявлено, що всупереч п. 5.1 договору підземного пішохідного переходу з нежитловими приміщеннями по вул. Сталеварів - тільки частина (110,3 кв. м.) орендованого майна використовується орендарем за призначенням, тобто торгівля непродовольчими товарами та надання побутових послуг. Інша частина - 464,40 кв. м. використовується за іншим, не встановленим договором оренди, напрямком використання, про що складено Акт.

Згідно з висновками, що містяться в Акті, було вирішено внести зміни до договору оренди, здійснити перерахунок орендної плати шляхом укладання додаткової угоди, проект додаткової угоди надіслати орендарю.

Згідно п. 6.2 договору оренди орендар має право передавати, за згодою орендодавця, частину орендованого приміщення в суборенду фізичним та юридичним особам.

Як свідчать пояснення позивача та матеріали справи орендар порушує умови договору оренди і не здійснює вказані обов'язки.

Згідно ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору оренди найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» основним обов'язком орендаря є використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням. Орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно до п. 10.10 договору оренди взаємовідносини сторін, не врегульовані цим

договором, регламентуються чинним законодавством.

На виконання вищевказаних положень законодавства позивачем відповідачу було надіслано лист від 09.02.2015р. № 4693/01/01-07 та проект додаткової угоди з додатком № 2 до договору оренди № 700 від 04.05.2000р., відповідь на надану пропозицію від відповідача не надходила.

До теперішнього часу відповідач не виконав свій обов'язок щодо використання об'єкту оренди за призначенням та подальшого перерахунку розміру орендної плати.

За таких обставин місцевий бюджет значним чином позбавляється того, на що він міг би розраховувати при належному виконанні відповідачем покладених на нього Законом обов'язків.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності

конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна, засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності є орендою.

Статтею 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що відносини про оренду державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 3 статті 291 ГК України, договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України та ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.

При укладанні договору оренди сторони домовилися про те, що в усіх питаннях неврегульованих договором сторони будуть керуватися чинним законодавством.

Таким чином, обов'язки встановлені для відповідача згідно з чинним законодавством, що стосуються договору оренди, є частиною договірних зобов'язань відповідача.

В свою чергу, невиконання відповідачем таких зобов'язань призвело до істотного порушення умов договору.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та розірвати договір оренди приміщення розташованого у підземному переході по вул. Сталеварів, № 700 від 04.05.2000р.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України 20.04.2016року прийнято рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.)

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Добробут, м. Запоріжжя задовольнити.

Розірвати договір оренди приміщення, розташованого у підземному переході по вул. Сталеварів № 700 від 04.05.2000р. укладеного між Запорізькою міською радою в особі начальника управлінням комунальної власності Запорізької міської ради (Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, код ЄДРОУ 37573068), Відділом комунального господарства Орджонікідзевської адміністрації Запорізької міської ради (Районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району (69035 м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 5, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут» (69091 м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут» (69091 м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4, ) на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, , розрахунковий рахунок № 8540 в УДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015) 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 25.04.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.