ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"15" квітня 2016 р. Справа № 38/354-07

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1090 Х/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 02.10.2007р. у справі № 38/354-07

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків,

до відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,

про визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.10.2007р. у справі №38/354-07 (суддя Жельне С.Ч.) позов задоволено; визнано право власності за приватним підприємцем ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. "Г-4" (нежитлові приміщення підвалу: № 1, № 2: приміщення першого поверху: №1,№2, №3, №4, приміщення другого поверху : № 1, № 2, № 3; приміщення третього поверху: ! 1, № 2, № 3, № 4, № 5; приміщення четвертого поверху: № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6) загальною площею 474,7 кв.м, розташовану за адресою : АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 з рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2007р. у справі №38/354-07 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду, та з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, попередньо визначивши його розмір.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та доданих до неї документів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Згідно з абзацом 7 пункту 2 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. №2453-VI (в редакції, що діяла на момент прийняття Закону), судові рішення, прийняті судами першої інстанції до набрання чинності цим Законом, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваного рішення, до набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься, протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги (подання) можливе протягом трьох місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

За змістом вказаної частини 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України, подання апеляційної скарги (апеляційного подання) після закінчення установленого нею тримісячного строку виключає перегляд судових рішень місцевого господарського суду в апеляційному порядку, оскільки визначений строк був присічним.

При цьому, відповідно до абзацу 8 пункту 6 Постанови пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", господарським судам необхідно мати на увазі, що з урахуванням припису абзацу 7 пункту 2 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при апеляційному оскарженні судових рішень місцевих господарських судів, прийнятих до набрання чинності цим Законом, застосовуються, зокрема, правила частини 2 статті 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка була чинною на час прийняття таких рішень) щодо можливості відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги протягом трьох місяців з дня прийняття оскаржуваного рішення. Це правило не поширюється на апеляційне оскарження прийнятих до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" судових рішень місцевих господарських судів особами, які не брали участі у справі і стосовно яких господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, оскільки Господарським процесуальним кодексом України до набрання чинності названим Законом відповідним особам не надавалося право апеляційного оскарження судових рішень і щодо них не застосовувався присікальний тримісячний строк подання апеляційної скарги.

В обґрунтування клопотання про відновлення пропущеного строку апелянт посилається на те, що оскільки місцевим господарським судом не було залучено апелянта до розгляду даної справи, про оскаржуване рішення він дізнався лише 05.04.2016р. у зв'язку із відкриттям доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а з оскаржуваним рішенням ознайомився лише після отримання відповіді на адвокатський запит направлений позивачу.

Відповідно до пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення кінцевих вигодоодержувачів юридичних осіб та публічних діячів" (який набрав чинності 25.11.2014р. ) внесено зміни до статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 786 «Деякі питання надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» було внесено відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2014р. № 722 «Деякі питання надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження» та затверджено Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надається за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру у паперовій або електронній формі, що мають однакову юридичну силу, без проставляння підпису та печатки державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріуса.

06.10.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення прозорості у сфері відносин власності з метою запобігання корупції», яким передбачено повне відкриття Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для фізичних та юридичних осіб як за об'єктом нерухомого майна, так і за суб'єктом речового права на таке майно, в тому числі шляхом отримання інформації в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи.

Отже, вільний доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно було відкрито ще у 2015р.,Єдиний державний реєстр судових рішень працює у відкритому доступі, а отже апелянт мав можливість ознайомитись з оскаржуваним рішенням, проте з апеляційною скаргою звернувся до апеляційного господарського суду лише 14.04.2016р., про що свідчить відтиск штампу відділу документального забезпечення та контролю Харківського апеляційного господарського суду на першому аркуші апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.06, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.10) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008р. "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та не вбачає підстав для його задоволення, оскільки доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно було відкрито ще у 2015р., а апелянт звернувся з апеляційною скаргою лише у квітні у 2016р.

Зважаючи на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Враховуючи, що апелянтом у клопотанні про поновлення строку не наведено обґрунтованих доводів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а вказані ним обставини суд не вважає такими, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання апелянта про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2007р. та повернення апеляційної скарги заявнику.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись ст.86, п.4 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 02.10.2007р.

Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу та додані до неї документи.

Додаток: заявнику - апеляційна скарга з додатками, всього на 20арк.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.