ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.04.16р. Справа № 904/900/16
За позовом Комунального підприємства "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Житловик-2", м. Дніпропетровськ

про стягнення 6 400 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 128 від 01.03.16р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № б/н від 25.12.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Житловик-2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 6 400 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору на виконання підрядних робіт з поточного ремонту покрівлі від 03.12.2012р. № 135-03/12 позивач перерахував відповідачу грошові кошти за виконані у травні 2013р. роботи у загальній сумі 14 676 грн. 61 коп., в той час як вартість вказаних робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2013р., за вирахуванням вартості матеріальних ресурсів, складає 8 276 грн. 61 коп. Тому позивач, із посиланням на норми ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 6 400 грн. 00 коп., як такі, що набуті останнім без достатньої правової підстави.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов та додаткових поясненнях зазначив, що спірні грошові кошти отримані ним від позивача в якості часткової оплати вартості робіт за грудень 2012р., згідно підписаного сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012р. № 1, складеного на виконання спірного договору.

У додаткових поясненнях від 16.03.2016р. позивач зазначив, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено ревізію окремих питань фінансово господарської діяльності КВЖРЕП Самарського району за період з 01.09.2010р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено довідку. Крім того, в ході ревізії проведено зустрічні звірки, в тому числі у ПП „Житловик-2. Так, ревізією встановлено, завищення вартості виконаних відповідачем робіт та, зокрема, визначено, що станом на 01.04.2013р. роботи ПП «Житловик-2» по улаштуванню покрівель не виконані, та КВ ЖРЕП Самарського району не оплачені. Результати вищевказаної ревізії стали підставою для проведення сторонами звірки взаєморозрахунків, про що 20.01.2013р. складено акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.01.2013р. по 20.01.2013р. підписаний сторонами, згідно якого сторно за договором №135-03/12 від 03.12.2012р. (виконання робіт по поточному ремонту покрівлі будинку №1 по вул. Космонавтів у м. Дніпропетровську) складає - 18 058,82 грн. Саме така сума зазначена у довідці про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року та акті виконаних будівельних робіт за грудень 2012 року, що надав відповідач. Враховуючи зазначене, за результатами проведення ревізії ДФІ у Дніпропетровській області відповідачем було зменшено суму, що підлягала сплаті позивачем за спірним договором на 18 058, 82 грн., про що свідчить підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків.

Заперечуючи проти доводів позивача, викладених у додаткових поясненнях від 16.03.2016р., відповідач надав до суду письмові пояснення від 31.03.2016р., в яких зазначив, що акт звірки, на який посилається позивач не є первинним документом у розумінні приписів Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та не зважаючи на наявний в ньому підпис директора відповідача, вказаний акт не було погоджено ПП „Житловик-2, про що свідчить відсутність записів у колонці відповідача. Для врегулювання розбіжностей за вказаним актом та проведення розрахунків за фактично отримані послуги відповідач звернувся до відповідача із листом від 22.01.2013р. № 12, відповіді на який позивач не надав.

В судовому засіданні 13.04.2016р. представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

В судовому засіданні 13.04.2016р. представником відповідача подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет визначення справжності підпису представника ПП „Житловик-2 ОСОБА_3 в акті звірки взаєморозрахунків між сторонами від 20.01.2013р., що наданий позивачем в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва з 15.03.2016р. по 31.03.2016р., з 31.03.2016р. по 05.04.2016р., з 05.04.2016р. по 13.04.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012р. між Приватним підприємством Житловик-2 (підрядник) та Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним виробничим підприємством Самарського району, правонаступником якого є Комунальне підприємство Житлове господарство Самарського району Дніпропетровської міської ради (замовник) укладений договір на виконання підрядних робіт з поточного ремонту покрівлі №135-03/12 (надалі Договір), відповідно до умов якого замовник доручив, а підрядник прийняв на себе виконання робіт з поточного ремонту покрівлі будинку №1 по вул. Космонавтів в місті Дніпропетровську (п.1.1. Договору).

За умовами п. 6.5 Договору даний Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та діє до 31.12.2013р.

Відповідно до п. 4.1 Договору за виконану роботу відповідно до даного Договору замовник сплачує витрати підрядника відповідно до Договірної ціни (Додаток № 1). Загальна сума Договору складає 26 494 грн. 88 коп.

У п. 4.2 Договору сторони узгодили, що замовник здійснює передплату в розмірі вартості матеріалів.

Згідно з п. 4.4 Договору розрахунок здійснюється після затвердження двостороннього акту приймання виконаних підрядних робіт за формою №КБ-2в з урахуванням раніше сплачених авансів. Оплата здійснюється протягом 40 днів з моменту підписання двостороннього акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

Підрядник виконує роботи протягом 30 днів з моменту отримання авансу. Строки виконання робіт з 03.12.2012р. по 01.06.2013р. (п. 5.1 Договору).

З наданого позивачем акту приймання виконаних будівельних робіт за травень 2013 року вбачається, що відповідачем були виконані роботи загальною вартістю 25 800 грн. 97 коп.

При цьому в зазначеному вище акті зазначено, що вартість матеріальних ресурсів поставки замовника, які були використані при виконанні будівельних робіт, склала 17 524 грн. 36 коп.

Таким чином, вартість робіт, яка підлягала до сплати позивачем склала 8 276 грн. 61 коп.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, 07.03.2013р. та 30.07.2013р. платіжними дорученнями № 523 на суму 6 400 грн. 00 коп. та № 1489 на суму 8 276 грн. 61 коп. відповідно, він перерахував відповідачу вартість виконаних у травні 2013 року робіт у загальній сумі 14 676 грн. 61 коп., надмірно сплативши таким чином грошові кошти в розмірі 6 400 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою від 29.09.2015р. про повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 6 400 грн. 00 коп.

Відповідач на вимогу не відреагував, грошові кошти в сумі 6 400 грн. 00 коп. позивачу не повернув, в зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України.

Так, наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави унормовано главою 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Таким чином, для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладений договір на виконання підрядних робіт з поточного ремонту покрівлі №135-03/12 від 03.12.2012р., згідно умов якого відповідачем виконувалися обумовлені договором ремонтні роботи, а позивачем вказані роботи приймались та оплачувались.

Так, на виконання умов вказаного Договору відповідачем виконані, а позивачем прийняті роботи за грудень 2012р. на суму 18 058 грн. 12 коп. та роботи за травень 2013р. на суму 25 800 грн. 97 коп., про що свідчать складені та підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012р. та за травень 2013р. форми КБ-2в (а.с. 20-21, 36-38). При чому, згідно змісту акту приймання виконаних будівельних робіт за травень 2013р. вартість виконаних робіть містить суми, що підлягають поверненню, а саме: вартість матеріальних ресурсів поставки замовника в розмірі 17 524 грн. 36 коп., тобто вартість робіт становить суму 8 276 грн. 61 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно платіжного доручення № 1489 від 30.07.2013р. на суму 8 276 грн. 61 коп. позивачем сплачена вартість виконаних відповідачем робіт у травні 2013р., про що також свідчить призначення платежу у вказаному платіжному дорученні. (а.с. 24)

З наданого позивачем в матеріали справи платіжного доручення № 523 від 07.03.2013р. на суму 6 400 грн. 00 коп. вбачається, що вказані грошові кошти перераховані КП "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської в рахунок оплати вартості виконаних будівельних робіт за грудень 2012р. за договором №135-03/12 від 03.12.2012р. (а.с. 23).

Таким чином, з урахуванням підписаного сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012р. в межах діючого договору №135-03/12 від 03.12.2012р., укладеного між сторонами, грошові кошти згідно платіжного доручення № 523 від 07.03.2013р. підставно отримані відповідачем.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За встановлених обставин, позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності правових підстав отримання ПП „Житловик-2 спірних грошових коштів.

Одночасно, господарський суд критично оцінює посилання позивача на довідку Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, складеної за результатами ревізії окремих питань фінансово господарської діяльності КВЖРЕП Самарського району за період з 01.09.2010р. по 31.12.2012р., та акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.01.2013р. по 20.01.2013р., складений 20.01.2013р. з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - предявлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Акт ревізії документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Обставини, вказані в такому акті повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до ст. ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, господарський суд враховує, що за приписами ч. 11 ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Норми ч. ч. 1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та в порядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За вказаних підстав, довідка Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області та акт звірки взаєморозрахунків між сторонами від 20.01.2013р. не можуть бути належним доказами обгрунтування правової позиції позивача в контексті заявлених позовних вимог, оскільки не являються первинними бухгалтерськими документами у розумінні приписів Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та не носять обов'язкового характеру.

За встановлених обставин, суд зазначає, що позивачем не доведена відсутність правових підстав для отримання відповідачем сплачених КП "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської спірних грошових коштів у сумі 6 400 грн. 00 коп., відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, у звязку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, оскільки позивачем не зазначено як саме рішення у даній справі може вплинути на права та обовязки фінансової інспекції.

Не підлягає задоволенню й клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. У межах справи, що розглядається, суд не вбачає перешкод для самостійної оцінки доказів у сукупності з метою винесення законного і об'єктивного рішення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі відносяться на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено - 18.04.16р.