ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа № 920/1730/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дорученням № 14-94 від 18.04.2014 року

відповідача ОСОБА_2 за дорученням від 04.01.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№797С/1-32) на рішення господарського суду Сумської області від 30 листопада 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Комунального підприємства Білопільської міської ради Теплосервіс Білопілля, м.Білопілля, Білопільський район, Сумської області

про стягнення 359246,29 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 30 листопада 2015 року (суддя Лиховид Б.І.) позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства Білопільської міської ради Теплосервіс Білопілля на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 82 372 грн. 27 коп. пені, 39 735 грн. 24 коп. 3% річних, 182 223 грн. 93 коп. інфляційних збитків, 5 388 грн. 69 коп. витрат по сплаті судового збору (а.с.82-85).

Відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 30 листопада 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Вказує на те, що уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу. Для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.2 договору купівлі продажу природного газу та наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно щоб оплата здійснювалась поза межам порядку і строків, встановлених договором №805/30, який діяв на момент розгляду справи відповідно до п. 14 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони і мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Повний розрахунок за спожитий газ КП «Теплосервіс Білопілля» проведено 28.10.2014 р., у відповідності до п. 11 договору про організацію взаєморозрахунків №805/30 від 30.09.2014 року.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні його представник зазначив, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному зясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішенням господарського суду Сумської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд зазначив, що відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату природного газу у вигляді стягнення пені передбачена п. 7.2 договору № 13/2646-ТЕ-29 від 28.12.2012 року. Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами договору, пеня нараховані з урахуванням вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, тому позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного кодексу України. У відповідності до ч. 1 п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання. Враховуючи відсутність на момент розгляду справи заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожитий природний газ, тяжке фінансове становище відповідача, поважність причин пропуску сплати ним сум за спожитий природний газ, а також те, що рішення суду по даній справі в подальшому може призвести до ще більшого ускладнення фінансового стану відповідача, невиплати ним до бюджетних фондів, враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості, закріплені в ст. 3 Цивільного Кодексу України та, керуючись ст. 233 Господарського Кодексу України і ст. 551 Цивільного Кодексу України, суд, з урахуванням державного значення підприємства позивача, задовольняє клопотання відповідача частково та зменшує розмір заявленої позивачем до стягнення пені на 40%. Крім того, за прострочення виконання грошових зобовязань по договору № 13/2646-ТЕ-29 від 28.12.2012р., позивач просить стягнути з відповідача 39 735 грн. 24 коп. 3% річних та 182 223 грн. 93 коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних збитків визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню (а.с.82-85).

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець) та Комунальним підприємством Білопільської міської ради Теплосервіс Білопілля (покупець) укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 13/2646-ТЕ-29 (а.с.16-21).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов`язується передати у власність покупця у 2013 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Згідно з п.2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 2330,00 тис.куб.м.

Пунктом 5.2 Договору сторони визначили ціну за 1000 куб. м. газу.

За змістом пункту 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Підпунктом 7.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Згідно з підпунктом 7.2 Договору у разі невиконання покупцем підпункту 6.1 умов цього договору, покупець у безспірному порядку зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Строк дії договору купівлі-продажу природного газу відповідно до умов підпункту 11.1 встановлений з моменту підписання договору сторонами і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

З Актів приймання передачі природного газу від 31.03.2013 року, від 28.02.2013 року, від 31.03.2013 року, від 30.04.2013 року, від 24.01.2014 року, підписаних повноважними представниками сторін та скріплених печатками, вбачається, що позивач свої зобов`язання за Договором № 13/2646-ТЕ-29 від 28.12.2012 року виконав в повному обсязі на суму 2601820,25 грн. (а. с. 23-29).

Відповідач свої зобовязання за Договором № 13/2646-ТЕ-29 від 28.12.2012 року у встановлені строки не виконав, оплату за отриманий природний газ здійснив з простроченням, що підтверджується відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача на свою користь пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2014 року між ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» і КП «Теплосервіс Білопілля» укладено Договір про організацію взаєморозрахунків №805/30 ( а.с.97,98).

Відповідно до п.1 Договору предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 роді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості а різниці а тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30.

Згідно з п.8 Договору Позивач перераховує на рахунок сторони останньої 934803,01 грн., у тому числі податок на додану вартість 155800,50 грн. для погашення заборгованості за природний газ за 2013 рік згідно з Договором від 28 грудня 2012 року № 13/2646-ТУ-29.

У п.п. 2, 3 п.11 Договору сторони передбачили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Згідно з п.16 Договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Кодексу.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникненні господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського Кодексі України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору 11 вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умовні вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Таким чином, уклавши Договір №805/30 про організацію взаєморозрахунків від , сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу № 13/2646-ТЕ-29.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що для застосування санкцій, передбачених п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених Договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи. У пункті 16 Договору про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Така ж правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 09.09.2014 року у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та в строки, передбачені Договором про організацію взаєморозрахунків, у звязку з чим, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 82 372 грн. 27 коп. - пені, 39 735 грн. 24 коп. - 3% річних, 182 223 грн. 93 коп. - інфляційних збитків.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та скасування рішення господарського суду Сумської області від 30 листопада 2015 року з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п.4 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 30 листопада 2015 року у справі № 920/1730/15 скасувати та прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Комунального підприємства Білопільської міської ради Теплосервіс Білопілля (41800, Сумська область, Білопільський район, м. Білопілля, вул. Леніна, буд. 87, код 37601105) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5927 грн. 90 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 15.04.2016 року.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Хачатрян В.С.