ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

21 квітня 2016 року Справа № 4/152/07-НР

Скаржник: Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія

Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

(55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, Промзона)

Орган ДВС дії (бездіяльність) якого оскаржуються: Відділ примусового виконання рішень

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

(54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1)

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю БРОК-ЕНЕРГІЯ

(01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/2, кв. 40)

Відповідач:Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія

Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

(55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, Промзона)

про: стягнення 7038799, 26 грн. збитків.

Головуючий суддя Василяка К.Л.

Суддя Н.О. Семенчук

Суддя В.І.Міщенко

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: не зявився;

від відповідача (скаржника): ОСОБА_1, дов. б/н від 25.03.2015р.

в судовому засіданні приймає участь: представник органу ДВС ОСОБА_2, дов. №05/31 від 24.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про арешт коштів боржника від 03.03.2016р.

Від ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» до суду надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

21.04.2016 скаржник надав суду заяву про уточнення своїх вимог та просить суд задовольнити п.2, 3 прохальної частини скарги і прийняти відмову від п.1.

Суд приймає заяву скаржника та в подальшому скарга розглядається з урахуванням такого уточнення.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали скарги, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду від 13.05.2008р. з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» було стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотордеталь-Конотоп» 7038719,26 грн. збитків, 1700,0 грн. держмита та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.08.2008р. на виконання рішення було видано відповідний наказ.

03.03.2016р. в межах зведеного виконавчого провадження №36074340 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої державною виконавчою службою в ході примусового виконання 9 виконавчих документів (в тому числі наказу господарського суду Миколаївської області від 27.08.2008р. у справі №4/152/07 - НР) було накладено арешт на кошти у межах суми 7 624 403,15 грн. та 272 904,15 російських рублів, що належать боржнику та містяться на всіх рахунках, які відкриті та будуть відкриватись в банківських установах згідно з переліком (а.с.184 т.11).

Боржник, не погодившись з діями державної виконавчої служби звернувся до господарського суду Миколаївської області з відповідною скаргою, та просить суд: 1) визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в частині накладення арешту на грошові кошти для виплати заробітної плати працівникам ВП «Южно-Українська АЕС», для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС та для фінансування виплати ФСС з ТВП, що знаходяться на розрахункових рахунках: №7001 в ПАТ «Альфа-Банк», який є рахунком для виплати заробітної плати; №0273, в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для виплати заробітної плати; №0273 в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС; №0273 в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для фінансування виплат ФСС з ТВП (лікарняні); № в МОД ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», який є рахунком для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС; та № в МОД ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», який використовується для фінансування виплат ФСС з ТВП (лікарняні); 2) скасувати вказану постанову в частині накладення арешту на грошові кошти для виплати заробітної плати працівникам ВП «Южно-Українська АЕС», для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС та для фінансування виплати ФСС з ТВП, що знаходяться на вищезазначених розрахункових рахунках; 3) зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повідомити відповідні банківські установи про зняття арешту з грошових коштів, які знаходяться на вказаних розрахункових рахунках.

Розглянувши матеріали скарги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Положеннями статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 2 названої статті встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Частина 5 цієї ж статті визначає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 52 вказаного Закону).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи, органом ДВС 3 березня 2016 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти в межах суми зведеного виконавчого провадження, що належать боржника та містяться на всіх рахунках які відкриті та будуть відкриватись в банківських установах ПАТ «Альфа-Банк», МОУ ПАТ «Державний ощадний банк України»; філії Миколаївського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м.Миколаїв, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ГУ ДКСУ у Миколаївській області.

В ході розгляду скарги орган ДВС надав суду заперечення, в яких вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою оскільки після винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника, до ДВС надійшов лист ПАТ «Державний ощадний банк України», відповідно до якого банківською установою не було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на ряді рахунків зі спеціальним режимом використання.

В судовому засіданні державний виконавець повідомив суду, що у нього відсутня інформація щодо рахунків зі спеціальним режимом використання, а банківські установи, в свою чергу, мають такі відомості та не накладають арешти на дані рахунки. Тому на думку державного виконавця його дії щодо накладення арешту вчинені в межах та в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Станом на дату розгляду скарги державний виконавець не надав суду доказів вжиття інших заходів, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо звернення до боржника з вимогою про надання майна, на яке можливо звернути стягнення тощо.

Боржник в свою чергу надав суду листи-звернення до органу ДВС з наданням переліку майна, з проханням зняти арешти з коштів, які обліковуються на рахунках боржника та призначені для виплати заробітної плати.

В оскаржуваній постанові органом ДВС було накладено арешт на всі наявні розрахункові рахунки боржника, які відкриті та будуть відкриватись в банківських установах ПАТ «Альфа-Банк», МОУ ПАТ «Державний ощадний банк України»; філії Миколаївського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м.Миколаїв, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ГУ ДКСУ у Миколаївській області).

З матеріалів справи вбачається, що розрахунковий рахунок №7001, відкритий у ПАТ «Альфа-Банк» та рахунок №0273, відкритий в філії МО ПАТ «Державний ощадний банк України» є рахунками для виплати заробітної плати працівникам ВП «Южно-Української АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Вказане підтверджується довідкою ПАТ «Державний ощадний банк України» №256 від 16.03.2016р.

Положення статті 43 Конституції України гарантують, зокрема, захист права особи на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до приписів частини 1 статті 2 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Частиною 2 ст. 10 вказаної Конвенції передбачено, що заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Статтею 55 Бюджетного кодексу України передбачений перелік захищених видатків бюджету. Так, частиною 2 вказаної статті встановлено, що захищеними видатками державного бюджету України, зокрема, визначаються видатки загального фонду на оплату праці працівників бюджетних установ та нарахування на заробітну плату.

Положеннями п.9 розділу VI Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки бюджетних установ, щодо яких прийнято рішення про накладення на них арешту, дозволяється здійснювати в частині видатків, які статтею 55 цього Кодексу визначено як захищені, у разі зазначення про це у судовому рішенні.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із приписами ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Аналогічної позиції, викладеної у постанові від 16.04.2014р. дотримується Вищий господарський суд України у справі №915/321/13-г.

ТОВ «Брок-Енергія» у відзиві на скаргу заперечує проти вимог скаржника, зазначаючи, що Інструкцією Національного Банку України не встановлено такого поточного рахунку, як рахунок для виплати заробітної плати та державний виконавець має право виносити постанову про арешт коштів на всіх рахунках боржника, а тому посилання скаржника на порушення державним виконавцем норм чинного законодавства України є безпідставними та не підлягають задоволенню. Окрім цього, скаржник у скарзі посилається на норми Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який втратив чинність з 01.01.2015р., а тому його посилання є безпідставними. Також на думку ТОВ «Брок-Енергія» з огляду на те, що скаржник не надав банківських договорів про відкриття рахунків із спеціальним режимом використання, то встановити факт належності арештованих коштів до коштів, які не підлягають стягненню у відповідності Закону України «Про виконавче провадження» неможливо.

Господарський суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки по-перше, із зазначених вище норм чинного законодавства України вбачається, що держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку; по-друге, не зважаючи на втрату чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», на дату винесення оскаржуваної постанови діє Закон України від 28.12.2014, № 77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці". Вказаним Законом викладено в новій редакції Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", положення розділу ІV якого регламентують загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності. Так, нормами ч. 2 ст. 34 вказаного Закону передбачено, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Станом на дату судового розгляду органом ДВС, стягувачем (позивачем) та іншими особами не надано суду доказів наявності на розрахункових рахунках боржника коштів, які використовуються не для виплати заробітної плати.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що приписами ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено пряму заборону державному виконавцю накладати арешт на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Враховуючи вищевикладене, вимоги скаржника в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з приписами п.9.13. Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Однак, відповідно до п.32 листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010, № 01-08/369, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» з урахуванням уточнення, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 46, 86, 1212 ГПК України, господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» задовольнити.

2. Скасувати постанову від 03.03.2016р. про арешт коштів боржника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у зведеному виконавчому провадженні №36074340 в частині накладення арешту на грошові кошти для виплати заробітної плати працівникам ВП «Южно-Українська АЕС», для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС та для фінансування виплат ФССзТВП, що знаходяться на розрахункових рахунках: №7001 в ПАТ «Альфа-Банк», тільки для виплати заробітної плати; №0273, в філії МО ПАТ «Ощадбанк», тільки для виплати заробітної плати; №0273 в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС; №0273 в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для фінансування виплат ФСС з ТВП (лікарняні); № в МОД ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», який є рахунком для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС; та № в МОД ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», який використовується для фінансування виплат ФСС з ТВП (лікарняні)

3. Зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повідомити відповідні банківські установи про зняття арешту з грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках: №7001 в ПАТ «Альфа-Банк», тільки для виплати заробітної плати; №0273, в філії МО ПАТ «Ощадбанк», тільки для виплати заробітної плати; №0273 в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС; №0273 в філії МО ПАТ «Ощадбанк», який є рахунком для фінансування виплат ФСС з ТВП (лікарняні); № в МОД ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», який є рахунком для фінансування компенсації по виплатам постраждалим від аварії на ЧАЕС; та № в МОД ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», який використовується для фінансування виплат ФСС з ТВП (лікарняні).

Головуючий суддя К.Л. Василяка

Суддя Н.О. Семенчук

Суддя В.І. Міщенко