ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 квітня 2016 року Справа № 915/1950/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Панової І.Ю.,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 14.04.2015 господарського суду Миколаївської області (про затвердження реєстру вимог кредиторів)
та постановувід 11.02.2016 Одеського апеляційного господарського суду
у справі№ 915/1950/13 господарського суду Миколаївської області
про банкрутствотовариства з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т", м. Миколаїв
ліквідаторПрохоров В.С., м. Миколаїв

ВСТАНОВИВ:

Подана 29.02.2016 публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - заявник) касаційна скарга не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у скасуванні постанови Одеського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 у справі № 915/1950/13, якою переглянуто в цілому та залишено без змін ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015 про затвердження реєстру вимог кредиторів боржника.

Відповідно до частини 3 статті 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу або її уповноваженим представником.

Отже, від імені юридичної особи скарга підписується керівником або її представником, який повинен бути уповноважений довіреністю, засвідченою підписом керівника та печаткою юридичної особи із обов`язковим залученням такої довіреності до скарги.

Як вбачається, касаційна скарга від імені заявника підписана представником ОСОБА_6 на підставі довіреності. До касаційної скарги додана завірена копія довіреності ОСОБА_6 від 21.12.2015 №796/15-Н, яка підписана заступниками Голови правління ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак без надання повноважень вказаних осіб на підписання довіреностей від імені заявника.

Таким чином, касаційна скарга підписана неуповноваженою особою, тому не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Також згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.п. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, далі - Закон) ставка судового збору з касаційної скарги на судове рішення, винесене у справі про банкрутство за наслідками розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами, складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні такої заяви.

Оскільки відповідні заяви були подані до 01.09.2015, то розмір судового збору за подання касаційної скарги розраховується виходячи з суми, сплаченої при поданні заяв кредиторів, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати (п.п. 15 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній до 01.09.2015).

При цьому згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 становив 1 378 грн.

Як вбачається, оскаржуваними в касаційному порядку судовими рішеннями затверджено реєстр вимог кредиторів боржника у складі шести кредиторів.

Оскільки заявник оскаржує відповідні судові рішення в цілому, то оплаті судовим збором підлягає вся сукупність заяв з грошовими вимогами кредиторів (1378*6*120%), що дорівнює 9 921,60 грн.

Однак у додатках до касаційної скарги містяться платіжне доручення від 29.02.2016 № 485540 про сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 1378 грн., тобто у меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством на момент звернення з касаційною скаргою.

Отже, заявником порушено встановлений порядок справляння судового збору. За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом з тим, після усунення зазначених недоліків заявник не позбавлений права повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку з клопотанням про відновлення пропущеного строку касаційного оскарження, заявленого згідно зі ст. 53 ГПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 14.04.2015 (про затвердження реєстру вимог кредиторів) та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 у справі №915/1950/13 повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

І.Ю. Панова