РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016Справа №910/3718/16

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД"

про стягнення 101 339, 30 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Макаренко Д.В.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" (далі-відповідач) про стягнення 101 339, 30 грн., у тому числі: основний борг - 87 360, 00 грн., 3 % річних - 762, 14 грн., індекс інфляції - 2 096, 64 грн., пеня - 11 120, 52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав зобов'язань за договором про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва № 14/32-11 від 11.10.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.03.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2011 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київпастранс" (далі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" (далі - сторона-2) укладено договір № 14/32-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва, умовами якого передбачено, що сторона-1 надає стороні-2 послуги з розміщення реклами на опорах та контактній мережі (далі - споруди), які перебувають у господарському віданні КП "Київпастранс", а саме:

- надає в тимчасове користування місця для розміщення рекламних засобів;

Сторона-2 використовує надані місця для розміщення рекламних засобів відповідно до порядку розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва, затвердженого в установленому порядку і умов даного договору та здійснює оплату наданих послуг (п. 1.2. договору).

Реклама - реклама, що розміщується на спеціальних конструкціях встановлених на спорудах, що перебувають у господарському віданні КП «Київпастранс»;

Рекламні засоби - тимчасові конструкції (світлові та несвітлові, плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі), які монтуються на спорудах, що перебувають у господарському віданні КП «Київпастранс» з метою подальшого використання для розміщення реклами.

Відповідно до п. 2.1 договору, адреси місць для розміщення рекламних засобів, строки надання послуг по кожному конкретному місцю, вартість надання послуг зазначаються в додатках до даного договору (умови надання послуг), які є його невід'ємною частиною.

Пунктами 3.3.5 та 3.3.6. договору передбачено, що сторона-2 зобов'язується своєчасно та у повному обсязі вносити на поточний рахунок сторони-1 плату за розміщення рекламних засобів у відповідності до умов розділу 4 даного договору.

Щомісячно, не пізніше десятого числа місяця, що йде за тим, в якому були надані послуги, отримувати у сторони-1 рахунки на сплату послуг з розміщення рекламних засобів.

Для цього направляти до КП «Київпастранс» уповноваженого (на підставі довіреності) представника, або особу що може представляти Товариство з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" без довіреності (директор), для отримання рахунків на оплату послуг. Про факт отримання рахунків уповноважений представник/директор розписується в журналі з видачі рахунків.

Згідно п. 4.3. договору, оплата за даним договором здійснюється за кожен місяць наданих послуг в 3 (три) денний термін з моменту отримання рахунку-фактури, але не пізніше 15 числа місяця, що йде за тим, в якому були надані послуги.

Умовами п. 5.4. договору встановлено, що за несвоєчасне або неповне внесення плати на виконання умов даного договору сторона-2 сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення (не оплати) від суми простроченого (неоплаченого) платежу за кожен день прострочення.

При цьому, сторони домовились не застосовувати до п. 5.4. даного договору вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками діє з дати підписання протягом 5 (п'яти) років (п. 6.1. договору).

Додатком № 2 до договору № 14/32-11 від 11.10.2011, сторони погодили розрахунок вартості надання послуг з технічного обслуговування, встановлення та експлуатації тимчасових виносних спеціальних конструкцій, відповідно до якого:

Вартість технічного забезпечення розміщення рекламних конструкцій на тросах контактній мережі - 240, 00 грн., в т.ч. ПДВ 20 %;

Вартість монтажу-демонтажу одної рекламної конструкції (банер) - 214, 15 грн., в т.ч. ПДВ 20 %;

Заміна банера - 77, 76 грн., в т.ч. ПДВ 20 %.

01.03.2013 між Комунальним підприємством "Київпастранс" (далі - первісний кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - Новий кредитор) на виконання рішення Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 «Про затвердження Порядку розміщення реклами в м. Києві» та рішення Київської міської ради від 29.12.2011 № 1100/7336 «Про бюджет міста Києва на 2012 рік» укладено договір № 1/ТР-13 про заміну кредитора у зобов'язанні, умовами якого передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває прав первісного кредитора за договором № 14/32-11 від 11.10.2011 (далі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" (далі - боржник), в тому числі, прав нарахування та отримання плати за розміщення (надання права розміщення) реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва відповідно до основного договору, що виникатимуть у майбутньому з 01.03.2013.

Права на нарахування та отримання плати за розміщення (надання права розміщення) реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва, що є предметом даного договору розповсюджується на зобов'язання боржника по сплаті грошових коштів за право розміщення (надання права розміщення) реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва, з 01.03.2013 року та до закінчення строку дії основного договору.

Відповідно до п. 3.3. договору, права вимоги за договорами, вказаними в пункті 1.1. даного договору, вважаються переданими з 01.03.2013.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" (боржник) надало згоду на таку заміну кредитора по основному договору, що підтверджується підписом директора та печаткою товариства в договорі від 01.03.2013 № 1/ТР-13 про заміну кредитора у зобов'язанні.

01.03.2013 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - сторона-1 (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" (далі - сторона-2) укладено додаткову угоду до договору № 14/32-11 від 11.10.2011, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що відповідно до п. 4.7. договору, плата за надання послуг буде нараховуватись відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.05.2012 № 838 «Про питання визначення розміру плати за розміщення реклами в місті Києві» та сплачується стороною-2 на розрахунковий рахунок сторони-1.

31.12.2013 між КП "Київреклама" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" укладено додаткову угоду до договору № 14/32-11 від 11.10.2011, про наступне:

сторони домовились, що розмір плати за даним договором встановлюється згідно вимог Порядку визначення розміру плати за тимчасове користування місцями для розташування рекламних засобів зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, зокрема, повноваження з управління якими здійснюють районні в місті Києві державні адміністрації, за розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва, а також за розміщення реклами в ліфтах жилих будинків комунальної власності міста Києва, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) від 21 травня 2012 року № 838, із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 07.11.2013 року № 2030, згідно наданих погоджень, та вказується у відповідній адресній програмі, що додається та є невід'ємною частиною договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у період з 01.07.2015 по 31.01.2016 були надані послуги згідно умов договору на загальну суму 87 360, 00 грн., що підтверджується виставленими на оплату рахунками № 00751 від 01.07.2015 на суму 12 480, 00 грн., № 00862 від 03.08.2015 на суму 12 480, 00 грн., № 00973 від 02.09.2015 на суму 12 480, 00 грн., № 01140 від 01.10.2015 на суму 12 480, 00 грн., № 01204 від 02.11.2015 на суму 12 480, 00 грн., № 01367 від 01.12.2015 на суму 12 480, 00 грн. та № 00039 від 04.01.216 на суму 12 480, 00 грн. (в матеріалах справи).

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 87 360, 00 грн.

Так, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 196-524/КР від 04.02.2016, в якій позивач вимагав негайно, по отриманню даної претензії сплати у повному обсязі прострочену заборгованість в сумі 87 360, 00 грн., що виникла по договору № 14/32-11 від 11.10.2011 за період з 01.07.2015 по 31.01.2016, в додатках до якої рахунки-фактури за період з 01.07.2015 по 31.01.2016, що підтверджується описами вкладення у цінний лист, фіскальними чеками № 2228 від 05.02.2015, № 2229 від 05.02.2016 та списком згрупованих цінних відправлень, що пересилаються в межах України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг з розміщення реклами, зокрема погашення заборгованості у розмірі 87 360, 00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 11 120, 52 грн. - пені за період з 16.08.2015 по 29.02.2016, 762, 14 грн. - 3 % річних за період з 16.08.2015 по 29.02.2016 та 2 096, 64 грн. - індексу інфляції за період з 16.08.2015 по 29.02.2016.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 14/32-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 11.10.2011, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором послуги з розміщення реклами, проте відповідач оплати наданих позивачем послуг не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в порушення умов п. 3.3.6. договору не виконав свої зобов'язання з отримання у позивача рахунків на сплату послуг з розміщення рекламних засобів, шляхом направлення до КП «Київпастранс» уповноваженого (на підставі довіреності) представника, або особу, яка може представляти Товариство з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" без довіреності (директор), для отримання рахунків на оплату послуг, про факт отримання яких уповноважений представник/директор розписується в журналі з видачі рахунків, суд, з урахуванням п. 4.3. договору, дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний був здійснити оплату за кожен місяця наданих послуг не пізніше 15 числа місяця, що йде за тим, в якому були надані послуги, тобто з 16 числа відбулося прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати наданих послуг та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 14/32-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 11.10.2011 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 87 360, 00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 11 120, 52 грн. - пені за період з 16.08.2015 по 29.02.2016, 762, 14 грн. - 3 % річних за період з 16.08.2015 по 29.02.2016 та 2 096, 64 грн. - індексу інфляції за період з 16.08.2015 по 29.02.2016.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій не припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені і встановив, що в останньому допущено помилки у визначенні розміру нарахування пені.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума пені у розмірі 11 113, 43 грн. (розрахунок здійснений у правовому порталі України Ліга Закон), що розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 16.08.2015 по 29.02.2016, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 762, 14 грн. - 3 % річних за період з 16.08.2015 по 29.02.2016 та 2 096, 64 грн. - індексу інфляції за період з 16.08.2015 по 29.02.2016, суд відзначає наступне.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків пені, 3% річних та індексу інфляції і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 14/32-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 11.10.2011, з нього, в силу положень ст. 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню відповідача 762, 14 грн. - 3 % річних за період з 16.08.2015 по 29.02.2016 та 2 096, 64 грн. - індексу інфляції за період з 16.08.2015 по 29.02.2016.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЛЛЕР ЕД" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 47, ідентифікаційний код - 37514678) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, Боричів узвіз, 8, ідентифікаційний код - 26199714) 87 360 (вісімдесят сім тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. - заборгованості, 11 113 (одинадцять тисяч сто тринадцять) грн. 43 коп. - пені, 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 14 коп. - 3 % річних, 2 096 (дві тисячі дев'яносто шість) грн. 64 коп. - індексу інфляції та 1 519 (одну тисячу п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 99 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 25.04.2016.

Суддя Бондарчук В.В.