РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016Справа №910/1710/16

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
До Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "МЕТАЛУРГПРОМ"
Простягнення 49 634,40 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача сума попередньої оплати в розмірі 49 634,40 грн. за договором від 24.07.2015 №АП-0273.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач вказував на те, що на підставі укладеного договору поставки від 24.07.2015 №АП-0273 сплатив Відповідачу 49 634,40 грн., проте Відповідач свої зобов'язання з поставки товару не виконав.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: АДРЕСА_2

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверти з вказаними ухвалами суду було повернуто назад до суду, із відповідними відмітками про це органу поштового зв'язку (не розшукано, адреси не існує).

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що ухвалою суду від 29.03.2016 відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України господарський суд вже продовжував строк розгляду справи, не знайшовши підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2015 між ФОП ОСОБА_1 (надалі - Покупець), та ТОВ «ТД МЕТАЛУРГПРОМ» (надалі - Постачальник) було укладено договір поставки №АП-0273 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник прийняв на себе зобов'язання поставити металевий лист х/к 3x1250x2500 мм ст.08КП, ГОСТ 19904 у кількості 8,832 тонни (120 листів розміром 1,25 х 2,5 м) за ціною 11 708 грн. за тонну продукції (надалі - Товар).

Відповідно до п. 3.2 Договору Товар постачається Покупцем у строк 5 (п'ять) робочих днів від дня зарахування попередньої оплати на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п. 4.1. Договору оплата за Товар проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника у сумі 40% від рахунку, який виставляється на оплату Постачальником, остаточний розрахунок відбувається протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання Товару.

Судом встановлено, що на виконання умов п. 4.1. Договору Відповідачем як Постачальником було виставлено Рахунок на оплату №1383 від 24.07.2015 на загальну суму вартості Товару за Договором - 103 405,06 грн. (в тому числі ПДВ 17 234,18 грн.).

На виконання п. 4.1. Договору Позивач платіжним доручення №31 від 02.09.2015 сплатив 40% від зазначеної вартості Товару, згідно рахунку Відповідача №1383 від 24.07.2015 що становить 41 362,00 грн.

Також, матеріали справи свідчать про те, що позивачем на підставі платіжного доручення №32 від 02.09.2015 на поточний рахунок відповідача сплачено ще 8 272,40 грн.

Отже, суду доведено факт здійснення Позивачем попередньої оплати в розмірі 49 634,40 грн, проте, Відповідачем в порушення умов Договору товар поставлено не було.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернувся до Відповідача з Претензією від 07.10.2015 №07/10/15 про виконання відповідачем зобов'язань за договором, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком.

Також, 05.04.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією від 30.03.2016 №30/03/16 про повернення грошових коштів в зв'язку з невиконанням свого зобов'язання. Вказана претензія містила вимогу про повернення попередньої оплати в розмірі 49 634,40 грн. Доказами звернення є опис вкладення та фіскальний чек.

За таких обставин позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 3.2 Договору строк виконання зобов'язання з поставки товару встановлений - 5 робочих днів від дня отримання попередньої оплати.

Проте, Відповідач свого обов'язку з поставки товару в строк встановлений п. 3.2 Договору не виконав.

Згідно зі ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 12.06.2012 по справі №55/385 за позовом про стягнення грошових коштів за неналежне виконання договірних зобов'язань вказав, що згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що Відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, відтак фактично безпідставно зберігає у себе набуте майно у виді сплаченої Позивачем попередньої оплати у розмірі 49 634,40 грн.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем вимога про повернення коштів попередньої оплати в розмірі 49 634,40 грн. надіслана Відповідачу 05.04.2016, про що свідчить опис вкладення та фіскальний чек.

Таким чином, Відповідач зобов'язаний повернути Позивачеві сплачену останнім суму попередньої оплати у розмірі 49 634,40 грн. відповідно до вимог ч.2 ст. 530 ЦК України в строк до 12.04.2016. Оскільки станом на час прийняття рішення Відповідач суму попередньої оплати не повернув, строк повернення якої настав, позов в частині стягнення з Відповідача 49 634,40 грн. попередньої оплати підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "МЕТАЛУРГПРОМ" (03194, м. Київ, проспект Леся Курбаса, буд. 15В., ідентифікаційний код 31243535) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61170, АДРЕСА_1, ідентифікаційни номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 49 634 (сорок дев'ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 40 коп., 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.04.2016

Суддя І.І. Борисенко