ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р.Справа № 922/321/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Львів
до Державного проектно-вишукувального НДІ "Укренергомережпроект" в особі Львівської філії Державного проектно-вишукувального та НДІ "Укренергомережпроект" м. Харків
про стягнення 6167,54 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 1992 від 28.12.2015 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Львів (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" в особі Львівської філії Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект", м. Харків, в якому просить суд стягнути заборгованість в розмірі 6167,54 грн., з яких: 5376,53 грн .- заборгованість за надані телекомунікаційні послуги, 508,43 грн. - пені, 200,80 грн. - збитків від інфляції, 81,78 грн. - 3% річних, а також судові витрати в розмірі 1378,00 грн. просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 29.02.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 29.02.2016 року від представника позивача супровідним листом (вх. № 6740/16) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.02.2016 року розгляд справи відкладено на 14.03.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2016 року розгляд справи відкладено на 28.03.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 28.03.2016 року від представника позивача надійшли пояснення (вх. № 10166/16) по справі.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 28.03.2016 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. №10165/16) про продовження строку розгляду справи за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2016 року продовжено строк розгляду справи за межами двомісячного строку, встановленого ст. 69 ГПК України; розгляд справи відкладено на 11.04.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 08.04.2016 року представник позивача надав пояснення по справі (вх. № 1171).

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2016 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 11.04.2016 року не зявився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Присутній в судовому засіданні 11 квітня 2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 березня 2016 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позов до Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" в особі Львівської філії.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.02.16 року було зобов`язано сторін надати докази повноважень Львівської філії Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" щодо представництва інтересів юридичної особи Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект".

Проте, ані позивачем ані відповідачем таких доказів надано не було.

В той час, як з Витягу з ЄДРПОУ вбачається, що юридичною адресою відповідача - Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект є: 61050, м. Харків, набережна Червоношкільна, 2.

У зв`язку з викладеним, даний спір розглядається за правилами ч. 2 ст. 15 ГПК України, тобто за місцезнаходженням юридичної особи відповідача.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

11.12.2000 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Львівської філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) та Державним проектно-вишукувальним науково-дослідним інститутом "Укренергомережпроект" в особі Львівської філії (відповідач) було укладено договір № 1107 про надання послуг електрозв`язку, у відповідності до умов якого позивач надає послуги електрозв`язку.

Відповідно до п. 3.2.8 договору відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефонні розмови, подані у кредит телеграми та інші послуги, надані по телефону.

Відповідно до п. 4.2 договору, відповідач сплачує послуги електрозв`язку за спільно погодженою авансовою системою оплати.

Відповідно до п. 4.5 договору розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв`язку за кожний попередній місяць проводяться відповідачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного зв`язку справляється додаткова плата в розмірі двох відсотків вартості наданих послуг.

Відповідно до п. 4.6 договору, у разі застосування авансової системи оплати, відповідач для одержання послуг електрозв`язку проводить щомісячно до 20 числа поточного місяця, попередню оплату їх вартості в розмірі не менше суми послуг наданих у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10 числа місяця, що настає після розрахункового періоду), виходячи з фактично наданих послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Також, відповідно до п.п. 6 п. 36 "Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг", затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 295 від 11.04.2012 року, споживачі зобов`язані виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги.

На виконання умов зазначеного договору, позивачем було надано відповідачу послуги електрозв`язку за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року на загальну суму 7594,43 грн., що підтверджується рахунками - актами, виставленими відповідачу для оплати (а.с. 18-26).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивачем було направлено на адресу відповідача претензії з вимогою оплатити заборгованість.

Відповідач в свою чергу, у своїх відповідях на претензії просив позивача відтермінувати оплату заборгованості та зобов`язався оплатити її в повному обсязі спершу до 30.10.2015 року, а потім до 31.12.2015 року.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем було оплачено надані послуги лише частково, що підтверджується платіжним дорученням № 124 від 06.07.2015 року на суму 2285,03 грн. (оплата за квітень - травень 2015 року).

Враховуючи викладене, у відповідача утворився борг перед позивачем в сумі 5376,53 грн.

Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, станом на 25.01.2016 року відповідачем борг не погашено.

Враховуючи те, що заборгованість в сумі 5376,53 грн. (враховано вхідне сальдо на 01.04.2015 року в сумі 3226,07 грн.) відповідачем не погашена, зазначена обствина стала підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг електрозв`язку № 1107 від 11.12.2000 року у розмірі 5376,53 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 81,78 грн. 3% річних та 200,80 грн. інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем відповідачу 3% річних в сумі 81,78 грн. та інфляційних втрат в сумі 200,80 грн. та встановлено, що позивачем невірно визначено період та суму нарахувань 3% річних, оскільки оплата за надані позивачем послуги згідно з п. 4.5 договору здійснюється відповідачем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже і нарахування 3% річних та інфляційних втрат має здійснюватись з урахуванням вищезазначеного, в той час, як позивач у своїх розрахунках здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат за місяць, строк платежу за яким ще не настав.

Суд, самостійно здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що період та сума 3% річних та інфляційних втрат становить:

- за квітень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 1624,07 грн. і складає 4,14 грн. 3% річних та 6,50 грн. інфляційних втрат (за період з 21.05.2015 року по 20.06.2015 року);

- за травень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 2267,68 грн. і складає 5,59 грн. 3% річних (за період з 21.06.2015 року по 20.07.2015 року);

- за червень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 3519,57 грн. і складає 8,97 грн. 3% річних (за період з 21.07.2015 року по 20.08.2015 року);

- за липень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 2761,00 грн. і складає 7,03 грн. 3% річних та 1,02 грн. інфляційних втрат (за період з 21.08.2015 року по 20.09.2015 року);

- за серпень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 4054,04 грн. і складає 10,00 грн. 3% річних та 0,10 грн. інфляційних втрат (за період з 21.09.2015 року по 20.10.2015 року);

- за вересень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 5287,00 грн. і складає 13,47 грн. 3% річних та 1,02 грн. інфляційних втрат (за період з 21.10.2015 року по 20.11.2015 року);

- за жовтень 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 5376,53 грн. і складає 13,26 грн. 3% річних та 1,01 грн. інфляційних втрат (за період з 21.11.2015 року по 20.12.2015 року);

- за листопад 2015 року нарахування здійснюється на суму боргу 5376,53 грн. і складає 13,70 грн. 3% річних та 1,01 грн. інфляційних втрат (за період з 21.12.2015 року по 20.01.2016 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 76,16 грн. та в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 10,66 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 5,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 190,14 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з необґрунтованістю.

Щодо стягнення з відповідача 508,43 грн. пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно п. 5.8. укладеного між сторонами Договору про надання послуг електрозв`язку, у разі несвоєчасної оплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду), відповідач сплачує пеню в розмірі одного відсотка від затриманих платежів за кожну добу затримки, згідно з чинним законодавством.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що розмір нарахованої позивачем пені розраховано відповідно до облікової ставки НБУ, відповідає вимогам чинного законодавства та враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені фактичні дані щодо несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо оплати отриманих відповідачем послуг, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 508,43 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 623-629, 901 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного проектно-вишукувального науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" (61050, м. Харків, набережна Червоношкільна, 2, р/р 4000 в Укрсиббанк, МФО 351005, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Львівської філії ПАТ "Укртелеком" (79007, м. Львів, вул. Дорошенка, 43, п/р 8 в ЛФ ПАТ "ОСОБА_2 Аваль", МФО 380805, ) 5376,53 грн. основної заборгованості, 508,43 грн. пені, 10,66 грн. інфляційних втрат, 76,16 грн. 3% річних та 1334,26 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3% річних в сумі 5,62 грн. та інфляційних втрат в сумі 190,14 грн. в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

922/321/16