номер провадження справи 32/29/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 Справа № 908/780/16

За позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (83062, м. Донецьк, вул. І. Ткаченка, 122) Для пошти: Філія ЗФ Свято-Варваринська (85333, село Сергіївка, Красноармійський район, Донецька область, пер. Верхній, 44)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Запоріжмонтаж 7 (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 2)

про стягнення суми боргу в розмірі 40329,92 грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача не зявився

Від відповідача не зявився

24.03.2016 р. до господарського суду Запорізької області звернулось Приватне підприємство Донецьксталь - металургійний завод з позовною заявою до ОСОБА_1 підприємства Запоріжмонтаж 7 про стягнення 40329,92 грн., які складаються з 37950 грн. заборгованості, 1762,32 грн. втрат від інфляції та 617,60 грн. 3% річних.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.03.2016 р. справу № 908/780/16 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.03.2016 р. порушено провадження у справі № 908/780/16, справі присвоєно номер провадження 32/29/16, судове засідання призначено на 06.04.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Ухвалою суду від 06.04.2016 р. у звязку з неявкою представників сторін розгляд справи відкладено на 20.04.2016 р.

До господарського суду Запорізької області 18.04.2016 р. надійшло клопотання, згідно якого просив суд розглянути справу № 908/780/16 без його присутності.

Представник позивача в судове засідання 20.04.2016 р. не зявився. Суд розглянувши подане позивачем клопотання від 18.04.2016 р. про вирішення спору по суті без участі уповноважених представника позивача, суд вважає, що вона подана у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України, не суперечить правам та охоронюваним законом інтересам сторін та підлягає задоволенню судом.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач в судове засідання 20.04.2016 р. не зявився, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувані ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав.

Поштове повідомлення свідчить, що відповідач належним чином повідомлений про порушення провадження по справі 908/780/16, а також дату, час і місце проведення судового засідання.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 20.04.2016 року за відсутності представника відповідача.

У засіданні суду 20.04.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обовязків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. (ст. 205 ЦК України).

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів звязку.

Зобов'язанням відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 цього Кодексу є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

04.09.2013 р., № 0904/8 від 26.12.2013 р. Приватне підприємство Запоріжмонтаж-7 звернувся до ОСОБА_1 акціонерного товариства Донецьксталь про надання послуг по проживанню у гуртожитку робітників ПП Запоріжмонтаж-7.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обовязки. Обовязки позивача виразились у наданні послуг відповідачу, а обовязки відповідача заключаються в оплаті цих послуг.

Позивачем надано відповідні послуги відповідачу на загальну суму 37950 грн.

Факт надання послуг підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками підприємств Актами прийомки - передачі наданих робіт (послуг): № 100 від 31.10.2013 р. (на суму 9540 грн.), № 105 від 13.11.2013 р. (на суму 4500 грн.), № 121 від 30.11.2013 р. (на суму 4620 грн.), № 141 від 28.12.2013 р. (на суму 8370 грн.), № 15 від 31.01.2014 р. (на суму 2220 грн.), № 30 від 28.02.2014 р. (на суму 2280 грн.), № 46 від 28.03.2014 р. (на суму 900 грн.), № 62 від 30.04.2014 р. (на суму 2070 грн.), № 78 від 31.05.2014 р. (на суму 2310 грн.), № 93 від 20.06.2014 р. (на суму 1140 грн.), копії яких долучено до матеріалів справи.

Акт прийомки - передачі наданих робіт (послуг) є підставою для розрахунків, порядок яких визначений в листі.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті наданих послуг, позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 17/13пр від 10.08.2015 р.

Відповідач отримав претензію 21.08.2015 р., що підтверджується відповідним експрес повідомленням № 0050090 (копія міститься в матеріалах справи).

Станом на момент вирішення спору, судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобовязання щодо здійснення оплати за надані послуги по договору, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 37950 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що відповідач необґрунтовано залишив без задоволення вимогу позивача про оплату послуг.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 37950 грн., доказів її погашення не надав, то вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 37950 грн. обґрунтована і підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем грошового зобовязання позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 617,60 грн. 3% річних та 1762,32 грн. втрат від інфляції.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений термін заборгованість не оплатив, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час, в звязку з інфляційними процесами в державі.

Перевіривши розрахунок позивача втрат від інфляції, суд вважає його правомірним та обґрунтованим, тому з відповідача підлягає стягненню 1762,32 грн. витрат від інфляції.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що розрахунок позивачем здійснений невірно. У заявлений період на суму боргу 3% річних становлять 616,96 грн., тому саме ця сума стягується з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір, в частині задоволених вимог, слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 підприємства Донецьксталь - металургійний завод до ОСОБА_1 підприємства Запоріжмонтаж 7 про стягнення 40329,92 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Запоріжмонтаж 7 (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 2, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Донецьксталь - металургійний завод (83062, м. Донецьк, вул. І. Ткаченка, 122, , Для пошти: Філія ЗФ Свято-Варваринська (85333, село Сергіївка, Красноармійський район, Донецька область, пер. Верхній, 44) 37950 (тридцять сім тисяч девятсот пятдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 616 (шістсот шістнадцять) 96 коп. 3% річних, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.. 32 коп. втрат від інфляції, 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 98 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 25 квітня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.