ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2016 р.Справа № 916/3619/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко"

до відповідача: Приватного підприємства "Сібаріс";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Топ Фінанс";

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Головуючий - Щавинська Ю.М.

Судді - Петренко Н.Д.

Желєзна С.П.

Представники:

від позивача: Булка С.Є. - довіреність № 04/35 від 06.02.2016р.;

від відповідача: Стороженко О.П. - довіреність № 15 від 17.11.2015р.;

від третьої особи (ОСОБА_1): не з'явився;

від третьої особи (ТОВ "ФК "Топ Фінанс"): не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Порто-Франко" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Сібаріс", в якій просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 503/3-08 від 26.03.2008р. звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилу будівлю загальною площею 372,3 кв.м., що знаходиться у м. Одесі по вул. Івана Франка, в будинку під номером 42, що належить Приватному підприємству „Сібаріс" на праві власності на підставі рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2010р., що набрало законної сили 12.10.2010р., шляхом надання АБ „Порто-Франко" права продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі покупцеві.

Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки - 315 022,05 доларів США, з яких за кредитом 200 784,95 дол. США; за відсотками - 84 166,15 дол. США; пені за виникнення простроченої заборгованості - 30 070,95 дол. США; опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; нежила будівля загальною площею 372,3 кв.м., що знаходиться в м. Одесі, по вул. Івана Франка в будинку під номером 42; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки -першочергове право АБ „Порто-Франко" на звернення стягнення; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації - ціна, визначена незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна, а також надати позивачу право на отримання будь-яких документів, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_1, взятих згідно укладеного з ПАТ Акціонерний банк "Порто-Франко" кредитного договору № 503/3-08 від 26.03.2008р. та додаткових угод до нього, 22.03.2013р. між ним та Приватним підприємством "Сібаріс" було укладено іпотечний договір, згідно умов якого останнім передано в заставу банку нежилу будівлю загальною площею 372,3 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по вул. Івана Франка, в будинку під № 42, що належить відповідачу на праві власності на підставі рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2010р.

ПАТ АБ „Порто-Фрнко" зазначає, що у зв'язку із невиконанням Позичальником (ОСОБА_1) умов кредитного договору, у останньої перед позивачем існує заборгованість, яка станом на 12.08.2015р. становить 315 022,05 доларів США, з яких за кредитом - 200 784,95 дол. США; за відсотками - 84 166,15 дол. США; пеня за виникнення простроченої заборгованості - 30 070,95 дол. США

Позивач вказує, що він, своїми зверненнями до Позичальника, намагався врегулювати спір у досудовому порядку, однак з огляду на невиконання останнім своїх зобов'язань по кредитному договору, банк відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку" змушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2015р. (суддя Панченко О.Л.) було порушено провадження у справі №916/3619/15 із призначенням її до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою суду від 28.10.2015р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача було продовжено на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. справу № 916/3619/15 було призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 16.11.2015р. було призначено автоматичний розподіл справи № 916/3619/15, за результатами якого вказану справу було розподілено головуючому судді О.Л. Панченко, суддям Літвінову С.В., Желєзній С.П.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. справу № 916/3619/15 було прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 11.01.2016р.

Ухвалою суду від 11.01.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача було продовжено на п'ятнадцять днів.

14.01.2016р. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (т.2 а.с.49-53), згідно якої останній просив суд зупинити провадження у справі № 916/3619/15 до розгляду в апеляційному суді Одеської області пов'язаної з нею справи № 522/22217/14-ц.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що оскільки апеляційним судом Одеської області здійснюється перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014р. у справі № 522/22217/14-ц, яким було визнано недійсним договір факторингу №2 від 22.08.2014р., укладений між ПАТ АБ „Порто-Франко" та ТОВ „Фінансова компанія „Топ-Фінанс", то здійснення розгляду справи №916/3619/15 є неможливим, у зв'язку із чим провадження у вказаній справі підлягає зупиненню.

20.01.2016р. від представника позивача надійшли заперечення проти вищевказаного клопотання (т.2 а.с.84-86), згідно якого останній, з огляду на наявність рішення господарського суду м.Києва (справа №910/10144/15), яке набрало законної сили та встановило всі обставини стосовно належного кредитора за кредитним договором, який є підставою позову, вважає, що підстави для зупинення провадження у справі № 916/3619/15 відсутні.

Ухвалою суду від 20.01.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Топ Фінанс". У зв'язку із нез'явленням представника третьої особи у судове засідання, неподанням витребуваних доказів, а також необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 01.02.2016р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.02.2016р., у зв'язку з необхідністю внесення змін до складу колегії суддів, з огляду на перебування члена колегії судді С.В. Літвінова з 01.02.2016р. на лікарняному, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/3619/15, за результатами якого вказану справу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя О.Л. Панченко, суддя С.П. Желєзна, суддя Н.Д. Петренко.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. справу № 916/3619/15 прийнято до провадження у вищезазначеному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 11.03.2016р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.02.2016р., з огляду на прийняття 04.02.2016р. Верховною радою України постанови № 996-VІІІ "Про звільнення судді Панченко О.Л.", було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3619/15, за результатами якого вказану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. справу № 916/3619/15 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду на раніше визначену дату та час - 11.03.2016р.

В засіданні суду 11.03.2016р. представником відповідача було надано клопотання про витребування оригіналів іпотечного договору від 22.03.2013р., кредитного договору № 503/3-08 від 26.03.2008 з додатковим угодами до нього, заяв на видачу готівок за вищевказаним кредитним договором (т.2а.с.186-187). Приймаючи до уваги, що у рішенні господарського суду м.Києва у справі №910/10144/15 (т.2 а.с.147-159) встановлено, що усі оригінали, про витребування яких просить відповідач, знаходяться у матеріалах кримінального провадження, тобто у позивача відсутні, у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено.

Ухвалою суду від 11.03.2016р. з огляду на нез'явлення в судове засідання представників третіх осіб, від яких не надходили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також неподання витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено на 06.04.2016р.

Ухвалою суду від 16.03.2016р. з огляду на те, що головуючий суддя Щавинська Ю.М. в період з 05.04.2016 року по 07.04.2016 року перебуватиме у відрядженні, розгляд справи було призначено на 08.04.2016р.

04.04.2016р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову (т.3а.с.54-59), згідно якої останній просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 503/3-08 від 26.03.2008р., укладеним між АБ „Порто-Франко" і ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 22.03.2013р. між АБ „Порто-Франко" та Приватним підприємством „Сібаріс", шляхом набуття ПАТ АБ „Порто-Франко" права власності на нежилу будівлю загальною площею 372,3 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по вул. Івана Франка, в будинку під номером 42, що належить вищевказаному підприємству на праві власності на підставі рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2010р., що набрало законної сили 12.10.2010р. за ринковою вартістю 4 997 341,00 грн.

Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки - 315 022,05 доларів США, з яких:

за кредитом 200 784,95 дол. США (за курсом НБУ на 01.03.2016р. складає 5 440 228,46 грн.;

за відсотками - 84 166,15 дол. США (за курсом НБУ на 01.03.2016р. складає 2 280 465,17 грн.);

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки - першочергове право АБ „Порто-Франко" на звернення стягнення.

У судовому засіданні 08.04.2016р. представник позивача під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в свою чергу заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 08.04.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача було продовжено на п'ятнадцять днів, та у зв'язку із нез'явленням в судове засідання представників третіх осіб, від яких не надходили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також з урахуванням відповідного клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 15.04.2016р.

У судовому засіданні 15.04.2016р. представник відповідача надав суду відзив на позов (т.3 а.с.84-88), згідно якого ПП „Сібаріс", заперечуючи проти позову, посилається на укладений 22.08.2014р. між позивачем (Клієнтом) та ТОВ „Фінансова компанія „Топ-Фінанс" (Фактор) договір факторингу №2, згідно п.1.1 якого Клієнт зобов'язується передати у власність Фактору, а Фактор прийняти право вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах, визначених цим договором.

Відповідач вказує, що п. 3.1 зазначеного договору права вимоги переходять від клієнта до Фактору у дату відступлення, після чого Фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинними договорами і договорами забезпечення, а згідно п. 3.2 договору встановлено, що відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання - передачі прав вимоги.

Відповідач стверджує, що на підставі акту приймання - передачі прав вимоги від 22.08.2014р., ПАТ АБ „Порто-Франко" передав, а ТОВ „Топ-Фінанс" прийняло право вимоги за вищенаведеним договором факторингу.

Водночас, ПП „Сібаріс" зазначає, що 25.12.2014р. між ТОВ „Фінансова компанія „Топ Фінанс" (Кредитор) та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 26.03.2008р. (т.2 а.с.89-90), та зауважує, що згідно довідки кредитора (т.2 а.с.91) встановлено, що обов'язок ОСОБА_1 перед ним виконано в повному обсязі та належним чином, кредит вважається погашеним повністю.

Відповідач наголошує на тому, що до визнання недійсним договору факторингу № 2 від 22.08.2014р. на підставі рішення господарського суду м. Києва від 09.07.2015р. у справі №910/10144/15 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015р., саме ТОВ „Фінансова компанія „Топ Фінанс" належали майнові права кредитора за кредитним договором (відклична реверсивна кредитна лінія) № 503/3-08 від 26.03.2008р.

З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_1 перед належним на той час кредитором виконала умови договору від 26.03.2008р., з огляду на похідний характер зобов'язання за договором іпотеки від основного зобов'язання за кредитним договором, відповідач вважає, що позивачем до суду подано безпідставний позов, у задоволенні якого слід відмовити.

Представник позивача надав суду заяву (т.3 а.с.98), згідно якої вказує, що в тексті заяви про зміну предмету позову було допущено арифметичну помилку, а саме замість вірної суми загалом - 284 951,10 дол. США, помилково зазначено 315 022,05 дол. США, у зв'язку із чим просить суд враховувати вірну суму - 284 951,10 дол. США. При цьому вказує, що еквівалент до гривні був зазначений вірно.

Представники сторін в засіданні суду 15.04.2016 в повному обсязі підтримали свої правові позиції, що були викладені ними в попередньому судовому засіданні.

Представники третіх осіб - ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Топ Фінанс" в судове засідання 15.04.2016р. не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення на їх адреси ухвали суду від 08.04.2016р., а також шляхом здійснення телефонограми від 11.04.2016р. (т.3 а.с.82).

Крім того, як було встановлено з пояснень представника ПП „Сібаріс", директор ПП є чоловіком ОСОБА_1, вони проживають разом, та вона цілком обізнана про хід судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, приймаючи до уваги, що, розглядаючи справу, суд повинен дослідити усі правовідносини, що виникли між сторонами, та надати їм відповідну правову оцінку, суд вказує наступне.

Як встановлено судом, між ПАТ „АБ „Порто-Франко" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №503/3-08 від 26.03.2008р. (т.1 а.с.93-96).

Згідно п. 1.1 вказаного договору ПАТ АБ "Порто-Франко" (Банк) відкриває Позичальнику відзивну реверсивну кредитну лінію на поточні потреби з лімітом в сумі 120 000 дол.США на строк з 26.03.2008р. по 31.07.2014р. з оплатою 12,5% річних.

Відповідно до п.3.3 договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за методом „факт/360".

Позичальник зобов'язується, зокрема, повернути всю суму кредиту до 31.07.2014р. та сплачувати відсотки щомісячно з 1 по 10 число місяця, наступного за звітним, та у кінці строку (п.3.8, 3.9).

До зазначеного договору сторонами було укладено низку додаткових угод до нього.

Додатковою угодою №5 від 15.04.2011р. (т.1 а.с.102) сторони домовились п. 1.1 договору викласти в наступній редакції: „1.1 Банк відкриває Позичальнику відзивну реверсивну кредитну лінію на поточні потреби з лімітом заборгованості в сумі 200784,95 дол.США на строк з 26.03.2008р. по 02.09.2008р. з оплатою 12,5% річних; з 3.09.2008р. по 4.04.2011р. з оплатою 13,5% річних; з 5.04.2011р. по 4.04.2023р. з оплатою 11 % річних.

Крім того, внаслідок наявності заборгованості по оплаті процентів, сторони дійшли згоди про її погашення, починаючи з квітня 2020 року, у сумі не менше ніж 2800 дол.США щомісячно.

Як встановлено судом, видача суми кредиту у розмірі 200 784,95 дол.США підтверджується випискою банку від 11.03.2016р. по особовому рахунку за період з 26.03.2008р. по 1.03.2016р. (т.3 а.с.20-21). При цьому розмір виданого кредиту ані відповідачем, ані третьою особою - позичальником не оспорювався.

Натомість, як наполягав представник відповідача, право вимоги за цим договором було відступлено ТОВ "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС" на підставі договору факторингу №2 від 22.08.2014 року, який був укладений між ПАТ АБ "Порто-Франко" та ТОВ "Фінансова компанія "ТОП ФІНАНС".

Отже, заборгованість відповідача за кредитом за договором від 26.03.2008р. складає 200784,95 дол.США, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 5 350 471,78 грн.

Приймаючи до уваги, що, як вбачається з розрахунку позивача (т.3 а.с.12-13), та не спростовано в ході судового розгляду, починаючи з січня 2013 року, позичальник припинив сплачувати поточні проценти за кредитом, а також, як зазначав представник позивача, порушував інші умови договору, зокрема щодо страхування майна (п.3.16 договору), позивач звернувся до майнового поручителя - ПП «Сібаріс» з вимогами від 1.10.2014р. та 1.11.2014р. про повернення заборгованості по кредиту та процентам, попередивши, що у разі неповернення сум протягом 30 календарних днів від дати отримання вимоги, банк ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказані вимоги були отримані відповідачем 2.10.2014р. та 6.11.2014 року відповідно (т.1 а.с.142-143).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач - Приватне підприємство "Сібаріс" є майновим поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_1, тобто особою, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи -боржника, про що між ПАТ „АБ „Порто-Франко" (Іпотекодержатель) та ПП „Сібаріс" (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір від 22.03.2013р. (т.1 а.с.76-81), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., за реєстраційним номером 1816 .

Зазначеним договором (п.1.1) встановлено, що він забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором, зокрема, за кредитним договором № 503/3-08 (відзивна реверсивна кредитна лінія) від 26.03.2008р., а також усіх додаткових договорів/ угод до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, який укладено між Іпотекодержателем та ОСОБА_1.

Згідно п. 1.3 договору, предметом іпотеки є нежила будівля загальною площею 372,3 кв.м., що знаходиться у м. Одеса, вул. Івана Франка, будинок під номером 42, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - предмет іпотеки: № 1.

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2010р. у справі №19-9/334-07-8899, що набрало законної сили 12.10.2010р., та зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності в КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" у книзі 99неж-127, номер запису № 2665, реєстрацій № 17242264, право власності на який зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером № 418785, державним реєстратором прав на нерухоме майно Таранською А.М. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Згідно п. 1.6 іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки визначається сторонами у сумі 6 647 922 грн.

Приписами п. 3.1.6 договору сторони погодили, що Іпотекодержатель має право вимагати від боржників незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а при незадоволенні його вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та до цього договору, зокрема, при невиконанні Боржником зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема, при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитних договорів строки суми кредиту та / або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитними договорами строки сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом) та / або при несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитними договорами:

- незалежно від настання терміну виконання Боржниками будь-яких зобов'язань за кредитними договорам при виникненні підстав, вказаних у п.п. 3.1.4, 3.1.6 цього договору та у разі надання Іпотекодавцем недостовірної інформації згідно п. 2.1 цього договору;

- при початку процедури ліквідації Іпотекодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом.

Згідно п. 5.3 іпотечного договору, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю.

Підпункт 6.1.2 пункту 6.1 договору містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право останньому звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору шляхом прийняття іпотеки у власність в порядку, визначеному ст. 37 Закону України „Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до ст. 3 Закону України „Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Порядок задоволення вимог встановлений розділом п'ятим Закону України „Про іпотеку". Згідно до ст. 33 цього закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказане цілком кореспондується зі ст.589 ЦК України, відповідно до якої у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Суд також зазначає, що у відповідності до ст. 7 вищевказаного закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

При цьому, стаття 37 Закону України „Про іпотеку" передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно до ч. 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Приймаючи до уваги право банку вимагати дострокового погашення кредиту у разі, зокрема, неоплати або несвоєчасної оплати процентів за користування кредитом два місяця (п.3.13 кредитного договору), а також реалізувати право застави (п.4.7 кредитного договору), враховуючи встановлене судом невиконання свого зобов'язання позичальником - ОСОБА_1, що також підтверджується наявністю судового спору між останньою та позивачем, суд доходить висновку про правомірність вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому посилання відповідача на повне погашення зобов'язання перед належним на час такого погашення кредитором судом до уваги не приймаються, оскільки рішенням господарського суду м.Києва у справі №910/10144/15 (т.2 а.с.147-159), яке залишено без змін постановою апеляційної інстанції від 19.10.2015р. (т.2 а.с.160-185), договір факторингу №2 від 22.08.2014р. визнано недійсним. Крім того, судом встановлено, що оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» не набуло статусу кредитора за кредитними договорами.

Таким чином, з урахуванням ст.35 ГПК України, суд доходить висновку про те, що виконання, проведене неналежному кредитору за додатковою угодою від 25.12.2014р., яка, доречи, передбачає прощення боргу на суму 198863,95 дол.США з 200 784,95 дол.США, є неналежним, у зв'язку з чим не припиняє зобов'язання по кредитному договору від 26.03.2008р.

Враховуючи, що згідно п. 5.3 іпотечного договору, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю, а підпункт 6.1.2 пункту 6.1 договору містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право останньому звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору шляхом прийняття іпотеки у власність в порядку визначеному ст. 37 Закону України „Про іпотеку", суд, з огляду на обов'язкові правові позиції Верховного Суду України у справі №4/1 (постанова від 26.12.2011р. №3-139гс11) та у справі №5011-32/10471-2012 (постанова від 19.08.2014р. №3-43гс14), вважає правомірним обраний позивачем спосіб звернення стягнення на іпотечне майно.

Стаття 39 Закону України „Про іпотеку" передбачає, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 9.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 6 від 23.03.2012р. "Про судове рішення" у рішеннях про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (іпотеки) господарські суди повинні зазначити дані, визначені в частині другій статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" і в частині першій статті 39 Закону України "Про іпотеку";

З огляду на викладене, всі перераховані відомості підлягають включенню судом до резолютивної частини рішення.

Як встановлено під час розгляду справи, заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 11.08.2015р., заявлена позивачем згідно до його розрахунку (т.3 а.с.65-67), перевіреного судом, становить 84166,15 дол.США, що станом на день прийняття рішення складає 2158663,12 грн.

Натомість, заборгованість за основною сумою кредиту становить 200784,95 дол.США, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення складає 5 350 471,78 грн.

З огляду на заяву про зміну предмету позову, вимоги про звернення стягнення на майно в рахунок заборгованості по неустойці позивачем не заявлені та судом не розглядаються.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 37 Закону "Про іпотеку" Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно із висновком суб'єкта оціночної діяльності (т.1 а.с.145-193), вартість об'єкта нерухомості, що є об'єктом договору іпотеки, а саме нежилої будівлі, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Івана Франка, 42, загальною площею 372,3 кв.м. станом на 15.10.2015р. складає 4 997 341,00 грн. з ПДВ. При цьому будь-яких заперечень або відповідних клопотань з приводу оцінки іпотечного майна від ПП «Сібаріс» не надходило.

З огляду на задоволення позову, згідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, приймаючи до уваги, що станом на день подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід стягнути на відповідача до державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 503/3-08 від 26.03.2008р., укладеним між АБ „Порто-Франко" (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, ) та ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), а саме: основної заборгованості у розмірі 200784/двісті тисяч сімсот вісімдесят чотири/ дол. США 95 центів, що у гривневому еквіваленті на день прийняття рішення складає 5 350 471 /п'ять мільйонів триста п'ятдесят тисяч чотириста сімдесят одна/грн. 78 коп. та заборгованості по процентам у сумі 84166/вісімдесят чотири тисячі сто шістдесят шість/доларів США 15 центів, що станом на день прийняття рішення складає 2158663/два мільйони сто п'ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят три/грн. 12 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 22.03.2013р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, ) та Приватним підприємством „Сібаріс" (65121, м. Одеса, проспект Маршала Жукова, буд. 10, кв. 170, ), шляхом набуття ПАТ АБ „Порто-Франко" права власності на нежилу будівлю загальною площею 372,3 кв.м., що знаходиться в м. Одесі по вул. Івана Франка, в будинку під номером 42, що належить Приватному підприємству „Сібаріс" на праві власності на підставі рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2010р., що набрало законної сили 12.10.2010р., за ринковою вартістю 4 997 341/чотири мільйони дев'ятсот дев'яносто сім тисяч триста сорок одна/ грн. 00 коп.

3. Стягнути з Приватного підприємства „Сібаріс" (65121, м. Одеса, проспект Маршала Жукова, буд. 10, кв. 170, ) до Державного бюджету України (№ рахунку 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район; код отримувача ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області; МФО: 828011; код класифікації: 22030101; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) 73 080 /сімдесят три тисячі вісімдесят/ грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Щавинської Ю.М. 20.04.2016р. у відпустці за сімейними обставинами, повне рішення складено 21 квітня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя Н.Д. Петренко

Суддя С.П. Желєзна