ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Справа № 922/6572/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М., суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. б/н від 16.03.2016 р.)

третьої особи не зявився

відповідача ОСОБА_2 (дог. від 01.04.2015 р.), ОСОБА_3 (дог. від 01.04.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№543Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 01 лютого 2016 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна", м. Харків

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон.Телеком", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова асоціація "Агросвіт", м. Харків

про стягнення 835 815,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "Новаагро Україна", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ АА "Агросвіт" суму 835 815,00 грн., що виникла у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки №14-11-12-С від 12.11.2014 р., укладеним між ТОВ "Велтон.Телеком" та ТОВ АА "Агросвіт".

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.02.2016 р. у справі №922/6572/15 (суддя Сальнікова Г.І.) позов задоволено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному зясуванні обставин справи. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим в результаті всебічного розгляду матеріалів справи та з дотриманням вимог процесуального законодавства. Зокрема, зазначає, що доводи відповідача щодо укладення договору поставки з перевищенням повноважень директором спростовуються фактом наступного схвалення ним спірного договору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Третя особа вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з рішенням суду першої інстанції погоджується повністю, вважає його законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що відступлення права вимоги на користь ТОВ "Новаагро Україна" відбулося 08.12.2015 р. за договором №10-ВПВ у повній відповідності до норм чинного законодавства, в результаті чого позивач здобув всі права вимагати від відповідача сплати заборгованості за договором поставки №14-11-12-С від 12.11.2014 р. Просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ "Велтон.Телеком".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.03.2016 р. для зясування питання щодо наявності повноважень здійснювати представництво інтересів ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ АА "Агросвіт" ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було запропоновано надати письмові пояснення з документальним обґрунтуванням стосовно питань, що виникли в судовому засіданні; докази на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ АА "Агросвіт".

Підставою виникнення спірного питання щодо наявності повноважень здійснювати представництво інтересів ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ АА "Агросвіт" стала наявність у представників з боку відповідача, що зявились в судове засідання, довіреностей на представництво ними інтересів товариства та договорів про надання правової допомоги, підписаних від імені різних осіб, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Обидві особи підписали документи від імені керівника ТОВ АА "Агросвіт".

На виконання ухвали суду від 17.03.2016 р. від ОСОБА_4 надійшли пояснення (вх. №4179 від 19.04.2016 р.), де, зокрема, зазначається про те, що згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2015 р. та рішень загальних зборів учасників ТОВ АА "Агросвіт" від 12.02.2016 р., 11.03.2016 р. ОСОБА_5 не є директором ТОВ АА "Агросвіт" з 01.07.2015 р., в звязку з чим він не має права вчиняти жодних дій від імені Товариства, зокрема, в силу ст. 28 ГПК України представляти його інтереси в господарських судах, а також уповноважувати на вчинення таких дій інших осіб. Такі повноваження, на думку заявника, належать до компетенції загальних зборів учасників ТОВ АА "Агросвіт", а також директора ОСОБА_6 і голови ліквідаційної комісії з припинення ОСОБА_7 (в частині визначеній статутом і загальними зборами учасників). Також, ОСОБА_4 зазначає, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ АА "Агросвіт" від 14.03.2016 р. прийнято рішення, яким: визначено недостовірними відомості щодо ТОВ АА "Агросвіт", внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно яких керівником та підписантом товариства є ОСОБА_5; визначено достовірними відомості щодо ТОВ АА "Агросвіт", які підлягають внесенню до зазначеного реєстру про те, що курівником та підписантом є ОСОБА_6, головою комісії з припинення або ліквідатором - ОСОБА_7; уповноважено директора ТОВ АА "Агросвіт" ОСОБА_6 вжити усіх передбачених законодавством заходів для приведення відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ АА "Агросвіт" у відповідність до цих рішень загальних зборів учасників.

Крім того, ОСОБА_4 заявив клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №4203 від 19.04.2016 р.), в обґрунтування якого зазначає, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016 р. у справі №820/1229/16 скасовано реєстраційну дію приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 №6001123 3001 123) від 12.02.2016 р. про скасування реєстраційної дії за судовим рішенням і зобов'язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинити дії щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про скасування реєстраційної дії №3001123 3001123) від 12.02.2016р. про скасування реєстраційної дії за судовим рішенням. Вказаною реєстраційною дією було скасовано запис про те, що директором ТОВ АА "Агросвіт" є ОСОБА_6. Станом на 19.04.2016 р. вказана постанова законної сили не набрала, переглядається в апеляційному порядку Харківським апеляційним адміністративним судом. Просить відкласти розгляд справи для надання постанови адміністративного суду у справі №820/1229/16, яка набрала законної сили.

У звязку з необхідністю подання доказів по справі, ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги (вх. №4204 від 19.04.2016 р.).

Згідно пояснень ОСОБА_1, що надані до суду 19.04.2016 р. (вх. №4200), він діє на підставі довіреності, виданої ОСОБА_5, який згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 18.04.2016 р. є виконавчим директором ТОВ "Новаагро Україна" з 02.07.2015 р.

В судове засідання 19.04.2016 р. крім ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в якості представників ТОВ АА "Агросвіт" зявились ОСОБА_2 та ОСОБА_3, якими на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів відповідача надані договори про надання правової допомоги від 01.04.2015 р., укладені від імені товариства в особі директора ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 98, 100)

Згідно пояснень ОСОБА_2 (вх. №4209 від 19.04.2016 р.) за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 18.04.2016 р. директором ТОВ АА "Агросвіт" з 01.07.2015 р. є ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 87-91). Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що ухвалою про вжиття заходів забезпечення позову Харківського районного суду Харківської області від 29.03.2016 р. у справі №635/2635/16-ц заборонено, в тому числі ОСОБА_4, представляти інтереси та/або діяти від імені ТОВ АА "Агросвіт" на підставі довіреностей (т. 2 а.с. 93-97).

Вирішуючи питання щодо наявності повноважень здійснювати представництво інтересів ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ АА "Агросвіт", колегія суддів бере до уваги відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг № від 18.04.2016 р.), згідно яких керівником та підписантом ТОВ АА "Агросвіт" є ОСОБА_5.

З огляду на наведене, враховуючи наявність судового рішення, яким ОСОБА_4 заборонено представляти інтереси та/або діяти від імені ТОВ АА "Агросвіт", колегія суддів дійшла висновку про участь у розгляді даної справи в якості уповноважених представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Колегія суддів, беручи до уваги відсутність у ОСОБА_4 повноважень представляти інтереси ТОВ АА "Агросвіт", дійшла висновку про відхилення заявлених ним клопотань про відкладення та продовження строку розгляду справи.

В судовому засіданні 19.04.2016 р. ОСОБА_4 присутній в якості вільного слухача.

Розглянувши в судовому засіданні заяву відповідача про відмову від апеляційної скарги, що надійшла до суду 17.03.2016 р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до статті 100 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що на підставі частини шостої статті 22 ГПК у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

З наведеного вбачається, що для застосування вказаної норми ч. 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України необхідна наявність порушення прав або охоронюваних інтересів будь-яких фізичних чи юридичних осіб, якими можуть бути як учасники процесу, так й інші особи.

Колегія суддів вважає, що відмова від апеляційної скарги, подана ОСОБА_5 від імені відповідача, порушує інтереси останнього, оскільки внаслідок задоволення такої заяви товариство понесе значні збитки через стягнення оскаржуваним рішенням заборгованості в сумі 835 815,00 грн. та невідшкодування суми судового збору 13 791,80 грн., сплаченого товариством за подання апеляційної скарги.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про відмову від апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє твердження представників відповідача про неможливість розгляду апеляційної скарги з підстав подання її не уповноваженою особою ОСОБА_9, як безпідставні та необґрунтовані, оскільки при дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на момент подання апеляційної скарги згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_6 є керівником та підписантом ТОВ АА Агросвіт, відповідно до запису від 23.04.2015 р., ОСОБА_7 голова комісії з припинення (ліквідатор) запис від 23.04.2015 р.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, у колегії суддів відсутні сумніви щодо повноважень особи, що підписала апеляційну скаргу, з огляду на наведені вище положення чинного законодавства.

Таким чином, апеляційна скарга, підписана ОСОБА_9, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 20.01.2016 р., укладеного від імені ТОВ АА "Агросвіт" в особі директора ОСОБА_6, подана особою, яка на момент звернення з нею мала повний обсяг повноважень, передбачених чинним законодавством для вчинення відповідних дій.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї та додаткових пояснень, вислухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2015 р. між ТОВ "Новаагро Україна" (новий кредитор) та ТОВ "Велтон.Телеком" (первісний кредитор) укладено договір № 10-ВПВ про відступлення права вимоги (т. 1 а.с. 37-38).

Відповідно до п.1.1. договору, первісний кредитор відступив право грошової вимоги та здійснює розрахунок на користь первісного кредитора у спосіб, в порядку, розмірі та строки визначені договором.

Відповідно до п.1.2. договору, предметом договору є право вимоги первісного кредитора до ТОВ АА "Агросвіт" (боржник), на підставі договору поставки №14-11-12-С від 12.11.2014 р. (т. 1 а.с. 12-13), укладеного між первісним кредитором та боржником, щодо повернення суми передоплати у розмірі 835 815,00 грн.

Відповідно до п.1.3. договору, новий кредитор набуває право вимагати від боржника сплати грошових коштів, а саме повернення передоплати у розмірі, строки та в порядку, які визначені в основному договорі, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплати 3 процентів річних згідно ст.625 ЦК України. Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п.1.4. договору загальний розмір вимоги, який передається за цим договором, складаються з 835 815,00грн. (сума передоплати, що належить до повернення) та сум, які підлягають стягненню з боржника у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язання за основним договором відповідно до чинного законодавства України.

На виконання п. 4 договору первісний кредитор передав новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника за актом приймання-передачі документів від 08.12.2015 р. (т. 1 а.с. 39).

Отримання згоди боржника на відступлення права вимоги договором не передбачене.

Відповідно до умов договору поставки № 14-11-12-С від 12.11.2014 р., з урахуванням всіх додаткових угод до нього, які є його невід'ємною частиною, між ТОВ "Велтон.Телеком" (покупець) та ТОВ АА "Агросвіт" (постачальник) сторони дійшли згоди про те, що постачальник зобовязується передати у власність покупця сою врожаю 2014 р. в кількості 900 метричних тон +/- 10 % на вибір постачальника на загальну суму 4908600,00 грн. +/- 10 % в залежності від кількості поставленого товару в термін до 06.12.20.14 р.

Згідно п. 5.1 договору поставки оплата товару, що поставляється за даним договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника у вигляді 100% передоплати.

На виконання умов договору поставки ТОВ "Велтон.Телеком" на рахунок ТОВ АА "Агросвіт" був здійснений авансовий платіж в розмірі 4 908 600,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №11419 від 20.11.2014 р. в сумі 1 300 000,00 грн.; №11424 від 20.11.2014 р. в сумі 1 300 000,00 грн.; №11466 від 21.11.2014 р. в сумі 1 300 000,00 грн.; №11479 від 21.11.2014 р. в сумі 1 008 600,00 грн. (т. 1 а.с. 16-19).

Строк дії договору поставки, встановлений п. 10.1 (з урахуванням додаткової угоди №1 від 04.12.2014 р. т. 1 а.с. 14), - до 31.12.2014 р.

Відповідно до 8.5. договору поставки (з урахуванням додаткової угоди №2 від 05.12.2014 р. т. 1 а.с. 15) у разі не поставки товару в строк, визначений п. 4.3. договору (до 06.12.2014 р. включно), постачальник зобов'язаний повернути суму отриманої попередньої оплати протягом 3-х банківських днів з дня наступного за кінцевим строком поставки, визначеним договором.

ТОВ АА "Агросвіт" у встановлений договором строк товар не поставило, в звязку з чим у нього виник обов'язок з повернення отриманої передплати в строк до 10.12.2014 р. включно.

Однак, постачальник в порушення умов договору свої зобовязання з повернення передплати своєчасно та в повному обсязі не виконав, повернувши покупцю грошові кошти лише в сумі 4072785,00 грн., що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 835 815,00 грн.

У звязку з укладенням 08.12.2015 р. між ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ "Велтон.Телеком" договору № 10-ВПВ про відступлення права вимоги, вказані зобовязання були відступлені від ТОВ АА "Агросвіт" на користь ТОВ Новаагро Україна згідно вказаного договору.

Про відступлення права вимоги новий кредитор повідомив ТОВ АА "Агросвіт" листом №14/12-1 від 14.12.2015 р. (т. 1 а.с. 40).

З метою врегулювання питання щодо погашення заборгованості 15.12.2015 р. ТОВ "Новаагро Україна" звернулось до боржника з вимогою №1 (вих. №15/12-5), в якій вимагало від ТОВ АА "Агросвіт" негайно сплатити суму боргу в розмірі 835 815,00 грн.

ТОВ АА "Агросвіт" вказану вимогу проігнорувало, суму боргу в добровільному порядку не сплатило, що стало підставою для звернення ТОВ "Новаагро Україна" до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ АА "Агросвіт" 835 815,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд, вказавши на відсутність в матеріалах справи документів в спростування наявності виниклої заборгованості, дійшов висновку про їх правомірність та обґрунтованість.

Проте, з такими висновками не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Пунктами 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. за № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 4 вищевказаної постанови передбачено, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. за № 18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, місцевий господарський суд зобов'язаний при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги №10-ВПВ від 08.12.2015 р. надати оцінку на предмет належності і допустимості наявних доказів у справі.

З огляду на приписи процесуального закону, зокрема, пункту 1 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю або у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Цієї нормою процесуального права передбачено право господарського суду визнати недійсним повністю чи в певній частині пов'язаний із предметом спору договір, який суперечить законодавству, тобто, в тому випадку, коли визнання недійсним договору не є предметом позову і позовна вимога не полягає у визнанні договору недійсним, а лише ґрунтується на договорі, який суд може визнати недійсним в силу наведеної вимоги.

При цьому, застосування даної норми господарським судом при прийнятті рішення можливе у разі одночасної наявності таких умов: пов'язаність оспорюваного договору з предметом спору та невідповідність (суперечність) вказаного договору законодавству.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору, суд у будь-якому випадку повинен перевірити правомірність цього договору.

Вказаної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах від 09.12.2003 року у справі № 32/206 та від 20.01.2004 року у справі № 8/113-2003.

Передбачені пунктом 1 частини першої 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України дії вчиняються судом за власною ініціативою, якщо буде встановлено, що зміст договору, повязаного із предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору. Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (пункт 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів господарських договорів недійсними від 29.05.2013 р. № 11).

Таким чином, аналіз норм Господарського процесуального кодексу України та судової практики свідчить про те, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд не тільки має право, а і зобовязаний надати правову оцінку повязаному з предметом спору договору. Господарський суд, розглядаючи спір, який виник з виконання договору, повинен оцінити законність такого договору, і за наявності підстав, визнати такий договір недійсним, забезпечивши прийняття законного та обґрунтованого рішення.

На думку колегії суддів, при розгляді даної справи судом першої інстанції не надано правової оцінки відповідності вимогам законодавства договора № 10-ВПВ про відступлення права вимоги від 08.12.2015 р, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого рішення, враховуючи наступне.

Як вже зазначалось вище, в обґрунтування позовних вимог ТОВ Новаагро Україна посилається на договір № 10-ВПВ про відступлення права вимоги від 08.12.2015 р., укладений між ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ "Велтон.Телеком", предметом якого є право вимоги ТОВ "Велтон.Телеком" до ТОВ АА Агросвіт на підставі договору поставки №14-11-12-С від 12.11.2014 р., укладеного між ТОВ "Велтон.Телеком" та ТОВ АА Агросвіт, щодо повернення суми передоплати у розмірі 835 815,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19.11.2015 р. у справі №635/4842/15-ц за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова асоціація Агросвіт, третя особа ОСОБА_6, про поновлення на роботі (т. 2 а.с. 9-13), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.02.2016 р., у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказаним рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, встановлено:

- рішенням загальних зборів ТОВ АА Агросвіт від 27.06.2013 р. ОСОБА_5 було призначено директором товариства з 01.07.2013 р., строк повноважень ОСОБА_5 на посаді директора визначено до 30.06.2014 р.;

- згідно наказу №15 о.с. від 01.07.2013 р. товариства ОСОБА_5 приступив до виконання обовязків директора за сумісництвом з 01.07.2013 р.;

- рішенням загальних зборів ТОВ АА Агросвіт від 27.06.2014 р. визначено строк повноважень ОСОБА_5 на посаді директора товариства до 30.06.2015 р. включно;

- рішенням загальних зборів ТОВ АА Агросвіт від 22.04.2015 р. звільнено ОСОБА_5 з посади директора товариства з 01.07.2015 р., у звязку із закінченням строку його повноважень;

- згідно наказу №21 директора товариства від 01.07.2015 р. ОСОБА_5 звільнено з посади директора ТОВ АА Агросвіт з 01.07.2015 р. згідно з п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України;

- рішення загальних зборів щодо звільнення ОСОБА_5 у звязку із закінченням строку трудового договору повністю відповідає положенням статуту ТОВ АА Агросвіт та вимогам ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як свідчать матеріали справи, договір № 10-ВПВ про відступлення права вимоги від 08.12.2015 р., був укладений та підписаний від імені ТОВ АА Агросвіт в особі ОСОБА_5, тобто особою, яка на момент вчинення правочину не перебувала в будь-яких правовідносинах з підприємством відповідача, тобто не мала необхідного обсягу повноважень, передбачених чинним законодавством для вчинення відповідних дій.

Статтею 203 Цивільного кодексу України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Втім, зазначеним вимогам Цивільного кодексу України договір №10-ВПВ про відступлення права вимоги від 08.12.2015 р. не відповідає, оскільки він вчинений від імені особи, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Абзац 4 п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. за № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснює господарським судам, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, з огляду на приписи наведених норм права, недодержання вимог чинного законодавства при укладенні договору про відступлення права вимоги №10-ВПВ від 08.12.2015 р., даний договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку з урахуванням приписів статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України, врегульовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відповідне положення Цивільного кодексу України дає підстави вважати позовні вимоги ТОВ Новаагро Україна про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі недійсного правочину про відступлення права вимоги від 08.12.2015 р. №10-ВПВ, неправомірними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом першої інстанції при розгляді даної справи та прийняття судового рішення не взято до уваги та не надано правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з'ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення від 01.02.2016 р. у справі №922/6572/15 господарський суд Харківської області неповно зясував обставини, що мають значення для справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись статтями 22, 99, 101, 102, п. 2 статті 103, п. п. 1, 3, 4 ч.1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.02.2016 р. у справі №922/6572/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір № 10-ВПВ про відступлення права вимоги від 08.12.2015 р., укладений між ТОВ "Новаагро Україна" та ТОВ "Велтон.Телеком".

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 50; п/р 4061 у АТ "ОТП банк" м. Київ, МФО 300528) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агропромислова асоціація "Агросвіт" (61002, м. Харків, вул. Маршала Бажанова буд. 5, літ. "Б-3", Код ; п/р 4824 в ПАТ "ПУМБ" м. Донецьк, МФО 334851) судовий збір в розмірі 13 791,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Харківської області на виконання постанови видати наказ.

Повна постанова складена 22.04.2016 р.

Головуючий суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя