ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р.Справа № 922/4371/15

Господарський суд Харківської області у складі:
головуючий суддя Інте Т.В.

судді: Лаврова Л.С. , Доленчук Д.О.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Заступник Генерального прокурора України м. Київ в інтересах держави в особі : 1. Кабінету Міністрів України, м. Київ 2. Міністерства оборони України, м. Київ 3. Військово-медичного клінічного центру Північного регіону України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Земінвест", м. Київ
про витребування майна
за участю представників сторін:
прокурора - Чалий М.Г., посв. № 036334 від 17.11.15 р.;

1-го позивача - Смородська М.С., дов. № 30 від 18.01.16 р.;

2-го позивача - Пономаренко В.І., дов. № 220/816/д від 30.12.15 р.;

3-го позивача - Дяченко В.П., дов. № 3 від 04.01.16 р.;

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду Харківської області 09.07.2015 року з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України; Міністерства оборони України; Військово-медичного клінічного центру Північного регіону України про визнання за державою України в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України право власності на будівлі та споруди, що розташовані за адресою м. Харків, вул. Культури, 5, а саме: нежитлову будівлю літ. А-2 загальною площею 3024,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. В-2 загальною площею 707,2 кв. м; нежитлову будівлю Д-3 загальною площею 1484,6 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 163,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. И-1 загальною площею 60,7 кв. м, нежитлову будівлю літ. Е-1 загальною площею 129,8 кв.м. Крім того, прокурор просить витребувати з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Земінвест" будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Культури, 5, а саме: нежитлову будівлю літ. А-2 загальною площею 3024,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. В-2 загальною площею 707,2 кв. м; нежитлову будівлю Д-3 загальною площею 1484,6 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 163,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. И-1 загальною площею 60,7 кв. м, нежитлову будівлю літ. Е-1 загальною площею 129,8 кв. м та передати їх на баланс військово-медичного клінічного центру Північного регіону України (, військова частина НОМЕР_1 ).

Позовні вимог вмотивовані тим, що під час відчуження спірного майна сторонами недотримані вимоги законодавства щодо отримання дозволу на відчуження майна від Кабінету Міністрів України, його відчуження не погоджено з Фондом державного майна України, реалізація будівель і споруд відбулася за відсутності конкурсної процедури та безпосередньо Міністерством оборони України, а не уповноваженим на те підприємством (організацією), що свідчить про нікчемність правочинів та вибуття майна з володіння держави поза її волею.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.08.2015р. у справі №922/4371/15 повернуто позовну заяву Заступника генерального прокурора України без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.09.15 р., апеляційну скаргу заступника генерального прокурора України задоволено, ухвалу господарського суду Харківської області від 30.08.2015р. у справі №922/4371/15 скасовано, а справу № 922/4371/15 направлено на розгляд господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.15 р. справу призначено до слухання на 06.10.15 р.

23.09.15 р. до господарського суду Харківської області надійшла касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Земінвест" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01 вересня 2015 р. по справі №922/4371/15, у зв`язку з чим суд визнав за необхідне, провадження по даній справі зупинити до повернення матеріалів справи №922/4325/15 до господарського суду Харківської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.15 р., касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Земінвест" залишена без задоволення, а постанова Харківського апеляційного господарського суду від 01 вересня 2015 р. по справі №922/4371/15 без змін.

17.12.15 р. справа №922/4371/15 надійшла до господарського суду Харківської області.

Оскільки обставини, які зумовили зупинення провадження у даній справі були усунені, суд ухвалою від 17.12.15 р. провадження у справі поновив та призначив її до розгляду на 11.01.16 р.

11.01.16 р. від 2-го позивача надійшли письмові пояснення, в яких він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.16 р., за клопотанням відповідача, строк розгляду справи продовжено по 19.02.16 р.

18.02.16 р. від 3-го позивача надійшли письмові пояснення, в яких він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.02.16 р., за клопотання відповідача, для розгляду даної справи призначена судова колегія у складі трьох суддів.

Так, згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.02.2016 року справу №922/4371/15 призначено до колегіального розгляду у складі: головуючий суддя Інте Т.В., судді Доленчук Д.О., Лаврова Л.С.

В судовому засіданні, у зв`язку з відпусткою судді Доленчука Д.О., оголошувалась технічна перерва з 17 березня 2016 року по 06 квітня 2016 року.

Прокурор в судовому засіданні 06.04.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник 1-го позивача в судовому засіданні 06.04.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник 2-го позивача в судовому засіданні 06.04.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник 3-го позивача в судовому засіданні 06.04.16 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивачі та прокурора, суд встановив наступне.

18.02.05 р. між Східним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України, товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" та управлінням капітального будівництва та придбання житла Міністерства оборони України був укладений договір № 38 "Про будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей шляхом пайової участі сторін" (далі - договір, а.с. 40).

Відповідно до пункту 2.1 договору, його предметом є будівництво у порядку пайової участі об`єктів житлового багатоповерхового комплексу на земельних ділянках загальною площею 0,35 га по вул. Культури, 5 у м. Харків (військове містечко № 9), для забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей.

14.08.06 р. між Міністерством оборони України, товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" та Східним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено додаткову угоду №ДУ-1/38 СП3 (а.с. 45), відповідно до умов якої, функції замовника будівництва взяло на себе Міністерство оборони України.

17.08.06 р. між Міністерством оборони України та товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" укладено додаткову угоду №ДУ-2/38 СП3, на виконання якої, в обмін на квартири у м. Харків по вул. Котлова, 252 Міністерством оборони України відчужено свою частку товариству з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" у вигляді передачі останньому права власності на будівлі і споруди військового містечка №9.

У подальшому товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтинге- правова фірма "Спартак", з метою узаконення права власності на нежитлові будівлі військового містечка по вул. Культури, 5 у м. Харків, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, залучивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.11.08 р. у справі №29/489-08 позовні вимоги задоволено, та за товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" визнано право власності на нежитлову будівлю літ. А-2 загальною площею 3024, 1 кв. м; нежитлову будівлю літ. В-2 загальною площею 707,2 кв. м; нежитлову будівлю літ. Д-3 загальною площею 1484,6 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 163,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. И-1 загальною площею 60,7 кв. нежитлову будівлю літ. Е-1 загальною площею 129,8 кв. м, які розташовані по вул. Культури, 5 у м. Харків.

В апеляційному суді справа по суті не розглядалася у зв`язку з відмовою Харківської міської ради від власної апеляційної скарги.

Керуючись вказаним рішенням господарського суду Харківської області, комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" зареєструвало право власності за товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" на зазначені будівлі по вул. Культури, 5 у м. Харкові.

18.06.2009 між товариством з обмеженою відповідальністю Консалтинго-правова фірма "Спартак" та товариством з обмеженою відповідальністю "Земінвест" (відповідач) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнелюк К.М. за № 1352 (а.с. 53), відповідно до умов якого, товариство з обмеженою відповідальністю "Земінвест" набуло право власності на спірну нерухомість: нежитлову будівлю літ. А-2 загальною площею 3024,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. В-2 загальною площею 707,2 кв. м; нежитлову будівлю Д-3 загальною площею 1484,6 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 163,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. И-1 загальною площею 60,7 кв. м, нежитлову будівлю літ. Е-1 загальною площею 129,8 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Культури, 5.

Прокурор та позивачі вважають, що під час відчуження спірного майна сторонами недотримані вимоги законодавства щодо отримання дозволу на відчуження майна від Кабінету Міністрів України, його відчуження не погоджено з Фондом державного майна України, реалізація будівель і споруд відбулася за відсутності конкурсної процедури та безпосередньо Міністерством оборони України, а не уповноваженим на те підприємством (організацією), що свідчить про нікчемність правочинів та вибуття майна з володіння держави поза її волею.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 статті 21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", Кабінет Міністрів України управляє об`єктами державної власності, здійснює заходи, спрямовані на забезпечення обороноздатності України, національної безпеки, тощо.

На підставі статті 116 Конституції України на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок спрямовувати і координувати роботу міністрів, інших органів виконавчої влади.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1919 "Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил", військове майно - державне майно, закріплене за військовими частинами Збройних Сил. До військового майна, яке може бути предметом відчуження, належать цілісні майнові комплекси, будинки, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", управління об`єктами державної власності це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави, як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно зі статтею 4 вищезазначеного Закону, до суб`єктів управління об`єктами державної власності належать Кабінет Міністрів України та Фонд державного майна України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2008 № 313 "Про заходи щодо удосконалення управління об`єктами державної власності" встановлено, що продаж нерухомого майна державних підприємств, установ та організацій здійснюється на аукціонах; відчуження об`єктів нерухомого військового майна здійснюється на аукціонах виключно разом із земельними ділянками, на яких вони розташовані, або майновими правами на них.

В той же час, під час укладання сторонами договору і додаткових угод та їх виконання учасниками цих правовідносин недотримані вимоги щодо отримання дозволу на відчуження майна від Кабінету Міністрів України, його відчуження не погоджено з Фондом державного майна України, реалізація будівель і споруд відбулася за відсутності конкурсної процедури та безпосередньо Міністерством оборони України, а не уповноваженим на те підприємством (організацією), що свідчить про нікчемність правочинів та вибуття майна з володіння держави поза її волею.

Таким чином, порушення визначеного законодавством порядку відчуження державного майна підтверджує нікчемність правочинів (внаслідок виконання яких майно вибуло з володіння держави) та відсутність волі власника на його реалізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи викладене, договір від 18.02.05 р. № 38 "Про будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей шляхом пайової участі сторін" у викладеній редакції з урахуванням змін та доповнень є нікчемним. Отже, майно підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Як зазначено у ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, у випадку якщо майно вибуло у законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційним позовом).

Враховуючи нікчемність правочинів, внаслідок яких спірне майно було відчужене, беручи до уваги те, що зазначене майно вибуло із володіння власника поза волею останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Заступника Генерального прокурора України не суперечать вимогам чинного законодавства, є законними і обґрунтованими, з урахуванням чого підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.

Оскільки прокурор, на час подання позову, від сплати судового збору був звільнений, судовий збір підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України право власності на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Культури, 5, а саме: нежитлову будівлю літ. А-2 загальною площею 3024,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. В-2 загальною площею 707,2 кв. м; нежитлову будівлю Д-3 загальною площею 1484,6 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 163,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. И-1 загальною площею 60,7 кв. м, нежитлову будівлю літ. Е-1 загальною площею 129,8 кв.м.

Витребувати з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Земінвест" (, 03115, м. Київ, проспект Перемоги, 136, оф. 34) будівлі та споруди, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Культури, 5, а саме: нежитлову будівлю літ. А-2 загальною площею 3024,1 кв. м; нежитлову будівлю літ. В-2 загальною площею: 707,2 кв. м; нежитлову будівлю Д-3 загальною площею 1484,6 кв. м; нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 163,0 кв. м; нежитлову будівлю літ. И-1 загальною площею 60,7 кв. м, нежитлову будівлю літ. Е-1 загальною площею 129,8 кв. м та передати їх на баланс військово-медичного клінічного центру Північного регіону України (, військова частина НОМЕР_1 .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Земінвест" (, 03115, м. Київ, проспект Перемоги, 136, оф. 34) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 2436,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.04.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Т.В. Інте Л.С. Лаврова Д.О. Доленчук