ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2016 р. Справа № 911/773/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ілта Трейдинг

до відповідача ОСОБА_1 (фермерського) господарства Вікторія

про стягнення 1341849,00грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 23.03.2016);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Товариства з обмеженою відповідальністю Ілта Трейдинг (далі ТОВ Ілта Трейдинг) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 (фермерського) господарства Вікторія (далі СФГ Вікторія) про стягнення 1341849,00грн на підставі ст. 1212ЦК України.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, перерахувало відповідачу згідно рахунок фактури № СФ 00000027 від 31.07.2015, № СФ 00000033 від 10.08.2015 та № СФ 00000033 від 10.08.2015, на підставі платіжних доручень №48 від 10.08.2015 на суму 735 488,10грн та №28 від 31.07.2015 на суму 700 000,00грн кошти на поставку товару, однак відповідачем не було здійснено поставку відповідного товару.

Крім того, позивачем 18.04.2016 подано до суду пояснення по справі, відповідно до яких позивач повідомляє, що перерахувало відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 2 315 499,00грн, проте у звязку з неможливістю оплатити суму судового збору за подання позову просить суд повернути частину грошових коштів в розмірі 1 341 849,00грн, а саме за платіжними дорученнями №48 від 10.08.2015 в розмірі 735 488,10грн та частину коштів за платіжним дорученням №28 від 31.09.2015 в розмірі 606 360,90грн, які в сумі складають розмір позовних вимог.

Відповідач у справі СФГ Вікторія документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач в позовній заяві між ним та відповідачем велись перемовини щодо укладання низки договорів, зокрема, за договорами №2970/15 від 29.07.2015 та 3007/15 від 30.07.2015 сторонами не було досягнуто згоди.

Сторонами не було надано суду оригіналів договорів, на підставі яких відповідачем виставлено для оплати рахунки-фактури.

Проте, позивачем на підставі рахунків-фактури, а саме №СФ-00000027 від 31.07.2015 (за замовленням №3007/15 від 30.07.2015) №00000033 від 10.08.2015 (за замовленням №2907/15 від 29.07.2015) та №00000033 від 10.08.2015 (за замовленням №3007/15 від 30.07.2015) перераховано відповідачу кошти в розмірі 2 315 499,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №30 від 31.07.2015 на суму 500 000,00грн, №28 від 31.07.2015 на суму 700 000,00грн, №189 від 31.07.2015 на суму 300 000,00грн, №48 від 10.08.2015 на суму 735 488,10грн та №108 від 20.08.2015 на суму 80 010,90грн.

Як зазначено позивачем, товар за відповідними рахунками-фактури відповідачем поставлено не було, у звязку з чим, позивач 14.09.2015 звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів в розмірі 2 315 499,00грн, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.28), проте, таке відправлення повернуто з відміткою відділення поштового звязку «не знайдено адресата».

На даний час відповідна вимога відповідачем не виконана.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку повернути відповідні грошові кошти як такі, що отримані ним без достатніх на те підстав.

Відповідно до ст. 208 ЦК України, письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами.

Так, як вбачається з копії контракту №ІБВ-2907/15 від 29.07.2015 (а.с.16-18), який вказаний як замовлення в рахунку-фактури №СФ-00000033 від 10.08.2015, зокрема, розділу 10 вказаного договору, цей контракт підписаний в 2-х оригіналах українською мовою, кожен з яких має однакову юридичну силу, При цьому кожна сторона має по одному екземпляру договору. Копії контракту підписані по факсу прийнятні, поки оригінал та/або дублікат не будуть отримані сторонами.

Доказів існування договору №3007/15 від 30.07.2015, який вказаний в рахунках-фактури №СФ-00000027 від 31.07.2015 та №СФ-00000033 від 10.08.2015, сторонами суду не надано.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Таким чином, сторонами не надано суду доказів існування між ними договірних зобовязань.

Вимоги позивача є обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала..

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що відповідні грошові кошти перераховано помилково, оскільки між сторонами так і не досягнуто згоди щодо укладення договорів, на підставі яких виставлялись для оплати рахунки-фактури.

Відповідачем відповідні доводи позивача не спростовані шляхом надання доказів існування підстав для здійснення перерахування позивачем грошових коштів у відповідному розмірі, зокрема, оригіналів договорів або доказів поставки товару на підставі рахунків-фактури з заявленому до стягнення розмірі.

Також, відповідачем не надано доказів повернення грошових коштів, перерахованих йому позивачем вищевказаними платіжними дорученнями.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача частини перерахованих останньому кошиів, а саме в розмірі 1 341 849,00грн є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 20 127,74грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (фермерського) господарства Вікторія на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ілта Трейдинг 1 341 849,00грн перерахованих коштів, а також 20 127,74грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 22.04.2016.

Суддя С.І. Чонгова