ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 914/2321/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О. (доповідач),
суддівДобролюбової Т.В., Гоголь Т.Г.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 12.01.2016
у справі№ 914/2321/15 Господарського суду Львівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Верболіз"
простягнення 25 275,60 грн.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.03.2016 було продовжено строк розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 17.03.2016 у справі було оголошено перерву до 19.04.2016 до 15 год. 00 хв.

У зв'язку з прибуттям у судове засідання 19.04.2016 представників відповідача, які надали обґрунтовані пояснення щодо причини нез'явлення у судове засідання 17.03.2016, за погодженням представника позивача розгляд справи розпочато зі стадії відкриття судового засідання та розгляду касаційної скарги по суті.

за участю представників сторін від:

позивача: Горбач М.В. (дов. від 23.12.2015),

відповідача: Гивель В.П. (дов. від 05.10.2015), Вюнше Т.П. - директор (паспорт НОМЕР_1 від 08.01.2013)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верболіз", в якому просило стягнути з відповідача 25 275,60 грн. заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на порушення відповідачем зобов'язань в частині повної оплати за договором № 05/02-15Ж про надання послуг з ремонту сільськогосподарської техніки від 05.02.2015. При цьому позивач посилався на приписи статей 525, 536, 549, 612, 625, 692 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2015, ухваленим суддею Мороз Н.В., позов задоволено. Вмотивовуючи рішення, суд виходив з доведеності порушення відповідачем зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з ремонту сільськогосподарської техніки. Водночас суд дійшов висновку про те, що відсутність наряд-замовлень на надання послуг з ремонту двигуна не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку зі сплати вартості цих послуг. Суд визнав те, що сторонами була прийнята та погоджена форма надання послуг на основі усного погодження наряд-замовлень та проведення розрахунків на основі виставлення рахунків на оплату. При цьому суд керувався приписами статей 205, 206, 526, 903 Цивільного кодексу України.

Львівський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Дубник О.П. - головуючий, Матущак О.І., Мирутенко О.Л., постановою від 12.01.2016 перевірене рішення суду скасував, прийняв нове рішення, яким у позові відмовив. Вмотивовуючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з відсутності у матеріалах справи передбачених умовами договору наряд-замовлень. При цьому суд апеляційної інстанції керувався приписами статей 206, 207, 208, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. В обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує на неврахування апеляційним судом того, що відповідач такими діями, як здійснення часткової оплати за договором та прийняття відремонтованого двигуна, погодив обсяг здійснених ремонтних робіт на спірну суму боргу. З огляду на що, на думку скаржника виконання умов договору у частині подання письмової заявки-наряду є формальним. При цьому скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції приписів статей 530, 837, 853, 854, 882 Цивільного кодексу України.

На адресу Вищого господарського суду України від Товариства з обмеженою відповідальністю "Верболіз" надійшов відзив на касаційну скаргу та промова, в яких відповідач вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Швеця В.О., пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Верболіз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" (виконавець) укладено договір № 05/02-15Ж про надання послуг з ремонту сільськогосподарської техніки, відповідно до пункту 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати комплекс послуг з ремонту сільськогосподарського трактора Claas 936RZ, випуску 2005 року, №Н4532ЕА4531129, наробіток трактора 8000 мот/год., а замовник зобов'язується прийняти надані послуги (виконані роботи) і оплатити їх на умовах цього договору. У пункті 2.3. договору сторони погодили, що приймання техніки в ремонт здійснюється виконавцем за попередньо оформленим наряд-замовленням. Надання послуг (виконання робіт) розпочинається не раніше оплати замовником вартості запасних частин та витратних матеріалів у відповідності до пункту 3.2. договору. Пунктом 2.4. цього ж договору визначено, що перелік робіт та (або) послуг, строки їх надання (виконання), перелік запасних частин та матеріалів, що підлягають заміні (застосуванню), вартість робіт та (або) послуг, з урахуванням вартості запчастин і витратних матеріалів, зазначаються у відповідному наряд-замовленні, який погоджується уповноваженим представником замовника шляхом його підписання. Наряд-замовлення є невід'ємною частиною договору та підставою для складання рахунків фактур. Відповідно до пункту 2.5. договору, якщо при виконанні відповідного наряд-замовлення виникла необхідність в проведенні додаткових робіт чи наданні додаткових послуг, виконавець наділений правом припинити їх надання до моменту погодження з замовником наступного наряд-замовлення. Згідно з пунктом 3.1. договору, загальна вартість послуг (виконаних робіт) за цим договором визначається за підсумком наряд-замовлень до нього, підписаних уповноваженими представниками сторін упродовж терміну дії даного договору. Пунктом 3.2 договору сторонами визначено, що замовник здійснює оплату вартості запасних частин та витратних матеріалів, в повному обсязі, на підставі виставленого виконавцем рахунку, до початку надання послуг (виконання робіт) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця в строк до 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін відповідного наряд-замовлення. Замовник здійснює кінцевий розрахунок за надані послуги (виконані роботи) на підставі виставленого виконавцем рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця в строк до 2 (двох) банківських днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту виконаних робіт (наданих послуг) (пункт 3.3. договору). Судами також установлено, що відповідно до акта прийому-передачі повнокомплектної техніки в ремонт від 13.02.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Верболіз" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" прийняло для здійснення ремонту двигун трактора Атлес 936Р3. З матеріалів справи вбачається, що для оплати виконаних робіт з ремонту двигуна трактора позивачем виставлялись відповідачу рахунки: № 3808 від 19.03.2015, № 3818 від 19.03.2015, № 3981 від 23.03.2015, № 2399 від 24.02.2015 (коригований рахунок № 4997 від 08.04.2015, кінцевий рахунок № 6076 від 24.04.2015). Установлено судами і те, що частина виставлених до оплати рахунків, зокрема, на суму 122 687,94 грн. відповідачем оплачено, про що свідчать наявні у матеріалах справи платіжні доручення: № 506 від 23.03.2015, № 515 від 23.04.2015, № 513 від 31.03.2015, № 508 від 27.03.2015, № 512 від 31.03.2015. Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верболіз" 25 275,60 грн. заборгованості. Підставою позову визначено порушення відповідачем зобов'язань за договором щодо оплати у повному розмірі виставленого позивачем рахунку № 2399 від 24.02.2015 (коригований рахунок № 4997 від 08.04.2015, кінцевий рахунок з визначенням неоплачених робіт/послуг № 6076 від 24.04.2015 на суму 25 275,60 грн.). Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, за приписами якої однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є договір. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містить і стаття 193 Господарського кодексу України. Судом апеляційної інстанцій установлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою містить елементи договору про надання послуг та договору підряду (змішаний договір), а відтак, до нього застосовуються як загальні положення про підряд (глава 61 Цивільного кодексу України) так і положення глави 63 Цивільного кодексу України "Послуги. Загальні положення". За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Згідно зі статтею 33 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з приписами статті 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Отже, враховуючи вимоги даного позову, та заперечення відповідача, предметом доказування при вирішенні даного спору є встановлення судами обставин щодо наявності між сторонами договірних відносин, обставин погодження відповідачем та виконання (надання) позивачем робіт (послуг) на спірну суму, виконання чи невиконання відповідачем зобов'язань з прийняття і оплати робіт (послуг), умови проведення розрахунків, перевірка суми позову тощо. При цьому судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом, адже згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Так, переглядаючи справу та відмовляючи повністю у позові, суд апеляційної інстанції виходив лише з відсутності у матеріалах справи підписаних сторонами наряд-замовлень. При цьому покладаючи в основу постанови наявність заперечень у електронному листуванні відповідача щодо оплати частини позицій з рахунку № 2399 від 24.02.2015, зокрема, пункт 9 (тестування ГБЦ на геометричність водяної рубахи), пункт 15 (діагностика, ремонт та регулювання насосу) та пункт 20 (проведення дефектовки по ремонту), а також заперечення щодо виконання позивачем без узгодження робіт зі шліфування колінвала, суд апеляційної інстанції не дослідив як вартості зазначених робіт/послуг, так і вартості інших неоплачених робіт/послуг, що у сукупності складають заявлену до стягнення суму боргу. Водночас досліджуючи електронне листування сторін, суд апеляційної інстанції не надав і належної оцінки обставинам погодження відповідачем здійснити оплату частини позицій, які не були узгоджені (наряд-замовлення, ціна) у розмірі 5 000 грн. + ПДВ (т.I а.с.89, 94). З огляду на що, суду необхідно було дослідити обставини заперечення чи погодження відповідача з оплатою кожної зі спірної позиції рахунку № 2399 від 24.02.2015. За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про відмову у позові у повному обсязі визнається колегією суддів передчасним. З цих же підстав не можна залишити в силі і рішення суду першої інстанції, яким позов було задоволено повністю, оскільки судом не були повно встановлені всі обставини справи, що мають значення для законного вирішення спору. Таким чином, суди попередніх інстанцій вирішуючи даний спір достеменно не встановили обставин, які входять до предмета доказування при вирішенні даного спору. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами чинного законодавства. Однак, судові рішення у справі цим вимогам не відповідають. За приписами частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною 1 статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Недодержання судом першої або апеляційної інстанції цих норм процесуального права, якщо воно унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, є підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до відповідного суду, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України. З огляду на те, що судове рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом, враховуючи передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції, які не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, судові рішення у справі підлягають скасуванню, з направленням матеріалів справи на новий розгляд до суду першої інстанції для установлення обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення даного спору. Таким чином, доводи касаційної скарги частково підтверджені матеріалами справи. При новому розгляді справи суду необхідно встановити чи є доведеними вимоги позивача, з яким він звернувся, оцінити, в сукупності, усі допустимі та належні докази у справі, установити всі фактичні обставини справи, що входять до предмета доведення при вирішенні даного спору, врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від з'ясованого установити наявність чи відсутність обставин, з якими законодавство пов'язує законне вирішення даної категорії спору.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідон Тех" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 у справі № 914/2321/15 Господарського суду Львівської області і рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2015 скасувати.

Матеріали справи скерувати для нового розгляду до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя: В. Швець

Судді: Т. Добролюбова

Т. Гоголь