ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р.Справа № 922/6300/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Макаренко О.В.

судді: Калініченко Н.В. , Доленчук Д.О.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока", с. Рихальське
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілланд Груп", м. Харків
про стягнення 440 256,98 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 29.02.2016 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Західагроінвест", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілланд Груп" (відповідача), з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову (вх.№6791 від 29.02.2016 р.), про стягнення основного боргу 355576,00 грн., пені в розмірі 66172,70 грн., 3% річних в розмірі 4511,78 грн. та інфляційних втрат в розмірі 13 996,50 грн. за договором №273 від 29.09.2015 р., укладеним між позивачем та відповідачем. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.12.2015 р. порушено провадження у даній справі, справу призначено до розгляду на 24.12.2015 р. на 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.12.2015 р. розгляд справи відкладено на 14.01.2016 р. на 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.01.2016 р. розгляд справи відкладено на 04.02.2016 р. на 12:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2016 р. продовжено строк розгляду спору у даній справі на 15 днів - до 23.02.2016 р., розгляд справи відкладено на 22.02.2016 р. на 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2016 р. задоволено заяву позивача (вх.№24 від 22.02.2016 р., а.с. 139) про призначення колегіального розгляду справи.

22.02.2016 року автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Макаренко О.В., судді: Калініченко Н.В., Доленчук Д.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.03.2016 р. розгляд справи відкладено на 29.03.2016 р. на 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.03.2016 р. задоволено заяву позивача про заміну позивача у даній справі його правонаступником (вх.№9901 від 24.03.2016 р.). Замінено позивача у справі - ТОВ "Торговий дім "Західагроінвест" на його правонаступника - ТОВ "Рихальський завод сухого молока" (). Розгляд справи відкладено на 19.04.2016 р. на 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2016 р. розгляд справи відкладено на 21.04.2016 р. на 11:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує позовні вимоги, просить суд позов задовольнити.

Водночас представник позивача у судовому засіданні та у письмових поясненнях (вх.№11945 від 11.04.2016 р.) заперечує проти клопотання відповідача про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи (вх.№5782 від 22.02.2016 р.). Наполягає на тому, що питання, що поставлені відповідачем на вирішення експерта є правовими і такими, що не потребують спеціальних знань, а клопотання відповідача про зупинення провадження таким, що спрямоване на штучне затягування судового процесу.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи (вх.№5782 від 22.02.2016 р., т. 1 а.с. 138) і проаналізувавши зміст запропонованих відповідачем питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У клопотанні про призначення у справі судової бухгалтерсько-економічної експертизи (вх.№5782 від 22.02.2016 р., т. 1 а.с. 138) відповідач просить суд на вирішення судового експерта поставити наступні питання:

1. Чи відповідає перелік товару в непідписаних видаткових накладних наданих позивачем товару вказаному в податкових накладних? Чи є товар заявлений позивачем, як такий, що і отриманий відповідачем від позивача саме тим товаром, який поставлений товариству з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"?

2. Чи враховані грошові кошти, сплачені відповідачем позивачу від 21.10.2015 р. в розмірі 90 000 грн., в сумі позовних вимог та згідно яких накладних було сплачено дані грошові кошти?

Враховуючи те, що поставлені відповідачем на вирішення експерта питання є правовими і такими, що не потребують спеціальних знань, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення у даній справі судової бухгалтерсько-економічної експертизи і вважає дане клопотання таким, що призводить до штучного затягування судового процесу, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ТД "Західагроінвест" (постачальник) та ТОВ "Мілланд Груп" (покупець) 29.09.2015 р. був укладений договір № 273 (далі договір), за умовами п.1.1. якого постачальник у відповідності з вимогами цього договору бере на себе зобовязання передавати у власність покупцеві, а покупець відповідно - приймати та оплачувати товар в кількості і асортименті, які обумовлені в даному договорі.

Виходячи з умов п. 1.2. договору товаром є сухе молоко, суха молочна сироватка, масло вершкове, спред вершковий, інші продукти переробки молока, які використовуються в якості сировини в харчовій промисловості.

На виконання умов договору ТОВ "ТД "Західагроінвест" передало у власність відповідачу товар на загальну суму 445576,00 грн., у т.ч. ПДВ 74262,67 грн., про що складено відповідні видаткові накладні: № 2188 від 30.09.2015 р. на суму 26896,00 грн., у т.ч. ПДВ 4482,67 грн. (масло "Селянське" 73% пачка 200 г 656 кг); № 2215 від 05.10.2015 р. на суму 39780,00 грн., у т.ч. ПДВ 6630,00 грн. (масло "Екстра" 83% пачка 200 г 80 кг, масло "Селянське" 73% моноліт 200 кг, масло с/в "Біла Русь" 83% пачка 200 г 80 кг, масло с/в "Біла Русь" 73% моноліт 350 кг, серед солодко вершковий 72,5 %, в т.ч. 25 % м. ж., пачка 200 г 20 кг); № 2237 від 07.10.2015 р. на суму 45100,00 грн., у т.ч. ПДВ 7 516,67 грн. (масло "Селянське" 73 % пачка 200 г - 1100 кг); № 2258 від 12.10.2015р. на суму 64400,00 грн., у т.ч. ПДВ 10733,33 грн. (масло "Екстра" 83 % пачка 200 г - 40 кг; масло "Селянське" 73 % моноліт - 220 кг; масло с/в "Біла Русь" 83 % пачка 200 г - 20 кг; масло с/в "Біла Русь" 73 % моноліт - 300 кг; масло с/в "Біла Русь" 73 % пачка 200 г - 40 кг; масло "Селянське" 73 % пачка 200 г - 700 кг); № 2276 від 15.10.2015р. на суму 33400,00 грн., у т.ч. ПДВ 5566,67 грн. (масло "Селянське" 73 % моноліт - 100 кг; масло "Селянське" 73 %, пачка 200 г - 700 кг); № 2289 від 19.10.2015 р. на суму 236000,00 грн., у т.ч. ПДВ 39333,33 грн. (масло "Селянське" 73 %, пачка 200 г - 5200 кг; масло с/в "Біла Русь" 73 % моноліт - 200 кг; масло "Селянське" 73 % моноліт - 200 кг) (т. 1 а.с. 13-19, 20, 23, 26, 29, т. 7 а.с. 7 54-55). Дані видаткові накладні підписано з боку позивача та скріплено його печаткою.

Згідно умов п. 2.5. договору розрахунки здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ "ТД "Західагроінвест" (постачальника).

Відповідно до умов п. 2.6. договору строки оплати 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки (відвантаження товару).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплатив товар частково на загальну суму 90000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 547 від 21.10.2015 р. та банківською випискою АТ "ОСОБА_2 Аваль" по рахунку ТОВ "ТД "Західагроінвест" МФО 380808 (рахунок № 6)

Відповідно до умов п. 2.8. договору при наявності за покупцем простроченої заборгованості за раніше придбаний у постачальника товар, незалежно від причин її утворення, кошти, що надходять від покупця, в першу чергу зараховуються постачальником на погашення існуючої заборгованості за попередньо поставлений товар.

ТОВ "ТД "Західагроінвест" вказану суму коштів (90000,00 грн.) зарахувало в оплату за раніше поставлений товар, зокрема: повністю по видатковим накладним № 2188 від 30.09.2015 р. на суму 26896,00 грн., № 2215 від 05.10.2015 р. на суму 39780,00 грн. та частково на суму 23324,00 грн. по видатковій накладній № 2237 від 07.10.2015 р. на суму 45100,00 грн.

Судом з'ясовано, що предметом спору є сума заборгованості за договором у розмірі 355576,00 грн., що складається із залишку несплаченої суми у розмірі 21776,00 грн. по видатковій накладній № 2237 від 07.10.2015 р. на суму 45100,00 грн. та повністю неоплачених відповідачем коштів за товар згідно видаткових накладних: № 2258 від 12.10.2015 р. на суму 64400,00 грн., № 2276 від 15.10.2015 р. та № 2289 від 19.10.2015р. на суму 236000,00 грн.

Таким чином, у ТОВ "ТД "Західагроінвест" утворилась дебіторська заборгованість стосовно відповідача у розмірі 355576,00 грн., що підтверджується бухгалтерської довідкою № 2 від 15.02.2016 р. та регістрами бухгалтерського обліку (картка рахунку 361 "Розрахунки із покупцями") з 07.10.2015 р. по 31.10.2015 р.

Також ТОВ "ТД "Західагроінвест" були виписані та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні на кожну партію поставленого відповідачу у жовтні 2015 р. товару на загальну суму 418680,00 грн., у т.ч. ПДВ 69780,00 грн., а саме: № 32 від 05.10.2015 р. на суму 39780,00 грн., у т.ч. ПДВ 6630,00 грн. (повністю оплачена відповідачем і не є предметом спору); № 52 від 07.10.2015 р. на суму 45100,00 грн., у т.ч. ПДВ 7516,67 грн.; № 74 від 12.10.2015 р. на суму 64339,99 грн., у т.ч. ПДВ 10733,33 грн.; № 92 від 15.10.2015 р. на суму 33400,00 грн., у т.ч. ПДВ 5566,67 грн.; № 104 від 19.10.2015 р. на суму 236000,00 грн., у т.ч. ПДВ 39333,33 грн. (т. 1 а. с. 21, 22, 24, 25, 27, 27, 30, 31).

Дані податкової звітності ТОВ "ТД "Західагроінвест" (податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 р., додатку № 5 до неї "Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", реєстру виданих податкових накладних за жовтень 2015 р.) свідчать про те, що по кожній партії поставленого товару (07.10.2015 р., 12.10.2015 р., 15.10.2015 р., 19.10.2015 р.) ТОВ "ТД "Західагроінвест" були сформовані податкові зобов'язання по вищевказаним податковим накладним.

З урахуванням змінених та збільшених позовних вимог, прийнятих судом ухвалою від 03.03.2016 р. у даній справі, ТОВ "ТД "Західагроінвест" просить стягнути з відповідача 355576,00 грн. основного боргу, 46026,64 грн. пені, 3138,18 грн. 3% річних та 12800,74 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.03.2016 р. у даній справі ТОВ "ТД "Західагроінвест" замінено правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (далі позивач).

При цьому представники позивача у судовому засіданні та у заяві про збільшення розміру позовних вимог просять суд стягнути з відповідача 355576,00 грн. основного боргу, 66172,70 грн. пені, 4511,78 грн. 3 % річних, 13996,50 грн. інфляційних втрат, що прийняті судом ухвалою від 21.04.2016 р.

Відповідач, у свою чергу, у відзиві (вх. № 51190 від 23.12.2015 р.) просить суд у позові відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що дійсно між ТОВ "ТД "Західагроінвест" (постачальником) та відповідачем (покупцем) був укладений договір. Проте ТОВ "ТД "Західагроінвест" не передав у власність відповідача товар за даним договором. Відповідач вважає, що надані позивачем до матеріалів справи видаткові накладні не можуть бути підставою виникнення у відповідача обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, оскільки вони не підписані з боку відповідача.

Відповідач також надав до матеріалів справи зведені регістри бухгалтерського обліку, згідно яких відповідач відобразив отримання від ТОВ "ТД "Західагроінвест" товару на загальну суму 445576,00 грн. (з ПДВ) та кредиторську заборгованість за ці товари у розмірі 355576,00 грн. та податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2015 р., за даними якої відповідачем був сформований по операціям податковий кредит в сумі 418680,00 грн. (з ПДВ) по постачальнику ТОВ "ТД "Західагроінвест". Також відповідач надав копії первинних документів, з яких вбачається, що отриманий від ТОВ "ТД "Західагроінвест" товар в подальшому був реалізований іншим субєктам господарювання (ТОВ "Український Рітейл", ТОВ "Славтрейд Браво").

Відповідач в судове засідання 21.04.2016 р. свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Перевіряючи обставини, пов'язані з постачанням товару за договором згідно видаткових накладних № 2188 від 30.09.2015 р. на суму 26896,00 грн., № 2215 від 05.10.2015 р. на суму 39780,00 грн., № 2237 від 07.10.2015 р. на суму 45100,00 грн., № 2258 від 12.10.2015 р. на суму 64400,00 грн., № 2289 від 19.10.2015р. на суму 236000,00 грн. суд встановив, що отримавши товар, у тому числі протягом жовтня 2015 р. на загальну суму 418680,00 грн. (з ПДВ), 348900,00 грн. (без ПДВ) та ПДВ 69780,00 грн. відповідач зазначив про це у своїй податковій звітності (податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2015 р. з додатком № 5 до неї "Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів") (а.с. 197-200 т. 6).

Так, по контрагенту ТОВ "ТД "Західагроінвест", індивідуальний податковий номер якого 88, відповідач сформував податковий кредит з ПДВ в розмірі 69779,98 грн. по операціям жовтня 2015 р. на суму 348900,01 грн. (без ПДВ).

Наведені обставини підтверджуються також даними Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління Державної фіскальної служби в Харківській області згідно листа № 1375/9/20-38-15-01-20 від 19.02.2016 р. (т. 1 а.с. 136).

Вказані дії відповідача з формування ним податкового кредиту з сум ПДВ у жовтні 2015 р. після отримання товару повністю відповідають вимогами Податкового кодексу України, відповідно до яких, до податкового кредиту відносяться суми податку сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг, та датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата отримання платником податку товарів/послуг (п. "а" п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

У звязку з цим суд зазначає, що згідно пункту 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 Податкового кодексу України.

Таким чином, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань (податкового кредиту), на підставі, зокрема, первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку. При цьому платникам податків забороняється формувати показники податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами чи даними регістрів бухгалтерського обліку.

Відповідно, відповідачем вчинено дії - включення спірних господарських операції до податкового кредиту за жовтень 2015 року, які фактично свідчать про визнання ним операції з поставки масла ТОВ "ТД "Західагроінвест" за ціною постачання: без ПДВ 348900,00 грн., ПДВ 69780,00 грн.

При цьому суд вважає, що розбіжності в показниках загальної суми податку на додану вартість по операціям жовтня 2015 р. (69780,00 грн.) у наданих до суду податкових накладних (т. 1 а. с. 21, 22, 24, 25, 27, 27, 30, 31) із даними сум ПДВ (69779,98 грн.) податкової звітності за жовтень 2015 р. відповідача (т. 6 а.с. 197-200) виникли за рахунок некоректного відображення відповідачем сум ПДВ у звітному періоді.

Частина 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. № 291 (далі План рахунків № 291), на рахунку 28 "Товари" ведеться облік руху товарно-матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу. Рахунок 28 "Товари" має субрахунок 281 "Товари на складі".

Згідно з положеннями Плану рахунків № 291 на рахунку 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками" ведеться облік розрахунків з постачальниками та підрядниками за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи і надані послуги. Рахунок 63 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками" має субрахунок 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

На субрахунку 644 "Податковий кредит" ведеться облік суми податку на додану вартість, на яку підприємство набуло право зменшити податкове зобов'язання.

Як вбачається з наданих відповідачем облікових регістрів, зокрема: оборотно-сальдової відомості за жовтень 2015 р. та картки рахунку 631 за жовтень 2015 р. (т. 6 а.с. 201-203), в бухгалтерському обліку ТОВ "Мілланд Груп" за жовтень 2015 р. відповідач відобразив за операціями з ТОВ "ТД "Західагроінвест" по договору № 273 від 29.09.2015 р. факт отримання товару (дебет рахунку 281, кредит рахунку 631) у загальній сумі 418680,00 грн. (у т.ч. ПДВ) та формування податкового кредиту (дебет рахунку 6442, кредит рахунку 631) у загальній сумі 69779,98 грн., а саме: 05.10.2015 р. на суму 39780,00 грн., у т.ч. ПДВ - 6629,99 грн. (Масло "Екстра" 83 % брикет 0,2 кг ТМ Рихальське; Масло "Селянське" 73 % моноліт 10 кг ТМ Рихальське; Масло "Екстра" 83 % брикет 0,2 кг ТМ Біла Русь; Масло "Селянське" 73 % брикет 5 кг ТМ Біла Русь; Спред 72,5 % брикет 0,2 кг ТМ Рихальське); 07.10.2015 р. на суму 45100,00 грн., у т.ч. ПДВ - 7516,67 грн. (Масло "Селянське" 73 % брикет 0,2 кг ТМ Рихальське); 12.10.2015 р. на суму 64400,00 грн., у т.ч. ПДВ - 10733,33 грн. (Масло "Екстра" 83 % брикет 0,2 кг ТМ Рихальське; Масло "Селянське" 73 % брикет 0,2 кг ТМ Рихальське; Масло "Селянське" 73 % моноліт 10 кг ТМ Рихальське; Масло "Екстра" 83 % брикет 0,2 кг ТМ Біла Русь; Масло "Селянське" 73 % брикет 5 кг ТМ Біла Русь; Масло "Селянське" 73 % брикет 0,2 кг ТМ Біла Русь); 15.10.2015 р. на суму 33400,00 грн., у т.ч. ПДВ - 5566,66 грн. (Масло "Селянське" 73 % брикет 0,2 кг ТМ Рихальське; Масло "Селянське" 73 % моноліт 10 кг ТМ Рихальське); 19.10.2015 р. на суму 236000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 39333,33 грн. (Масло "Селянське" 73%, брикет 0,2 кг ТМ Рихальське; Масло "Селянське" 73%, моноліт 10 кг ТМ Рихальське; Масло Селянське 73 % брикет 5 кг ТМ Біла Русь).

Отже, після фактичного отримання від ТОВ "ТД "Захіагроінвест" товару (07.10.2015 р., 12.10.2015 р., 15.10.2015 р., 19.10.2015 р.) за спірними видатковими накладними відповідач саме в ці дні відобразив в бухгалтерському обліку спірні операції із незначною зміною назви отриманого товару.

Таким чином, за кредитом рахунку 631 в бухгалтерського обліку ТОВ "Мілланд Груп" за жовтень 2015 р. відображена кредиторська заборгованість перед ТОВ "ТД "Західагроінвест" згідно договору в розмірі 355 576,00 грн.

Отже, з аналізу вищевказаних норм та відомостей бухгалтерських облікових регістрів ТОВ "Мілланд Груп" вбачається, що факт отримання від ТОВ "ТД "Західагроінвест" товару знайшов своє відображення в бухгалтерському обліку та податковій звітності відповідача та саме ці господарські операції з передачі (постачання) товару призвели до виникнення певних змін у структурі зобовязань відповідача.

Також, матеріали справи не містять іншої інформації про існування між ТОВ "ТД "Західагроінвест" та ТОВ "Мілланд Груп", як договірних, так і позадоговірних правовідносин з постачання товару. При цьому відповідач не надав до суду жодних інших доказів того, що відображені в його бухгалтерському обліку та податковій звітності операції з отримання товару від ТОВ "ТД "Західагроінвест" відносяться до інших господарських правовідносин із позивачем, а не до спірного Договору.

Судом також встановлено, що наявні копії первинних документів (договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) свідчать про подальшу реалізацію придбаного відповідачем у ТОВ "ТД "Західагроінвест" товару на користь ТОВ "Український Рітейл" та ТОВ "Славтрейд Браво".

Згідно з ч. 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач вчинив дії щодо прийняття у власність товару за договором, оскільки ТОВ "Мілланд Груп" частково сплатив грошові кошти (90000,00 грн.) за отриманий товар, самостійно визначивши при цьому призначення платежу "сплата за товар згідно договору № 273 від 29.09.2015 р., у т.ч. ПДВ 15000,00 грн." та відобразив повністю господарські операції за жовтень 2015 р. по спірним видатковим накладним в бухгалтерському обліку та податковій звітності. При цьому ані під час проведення господарських операцій, ані під час розгляду справи по суті, відповідачем не змінено призначення платежу.

Разом з тим, слід зазначити, що частиною 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Отже, ухилення відповідачем від підписання видаткових накладних при фактичному отриманні товару та відображенні цих господарських операцій в бухгалтерському обліку та податковій звітності відповідача не є доказом відсутності факту отримання відповідачем товару від позивача за Договором.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини, приписи закону і на те, що суму заборгованості відповідачем не спростовано, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 355576,00 грн. правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, як було зазначено вище, п. 2.6. договору передбачає такі строки оплати 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки товару (в даному випадку з дати віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до п. "а" п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач повинен був сплатити грошові кошти за отриманий товар за видатковими накладними: № 2237 від 07.10.2015 р. на суму 21776,00 грн. (залишок несплаченої суми) у строк до 06.11.2015 р., № 2258 від 12.10.2015 р. на суму 64400,00 грн. до 11.11.2015 р., № 2276 від 15.10.2015 р. на суму 33400,00 грн. до 14.11.2015 р. та № 2289 від 19.10.2015 р. на суму 236000,00 грн. до 18.11.2015 р. Проте відповідач своєчасно не оплатив отриманий товар, який і на момент розгляду цієї справи по суті залишається неоплаченим.

Згідно з п. 5.1. договору сторонами узгоджено, що за несвоєчасну оплату партій товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати, а також у звязку з простроченням своїх зобов'язань покупець повинен, на вимогу постачальника, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача до відповідача про стягнення пені в розмірі 66172,70 грн., 3 % річних в розмірі 4511,78 грн. та інфляційних втрат в розмірі 13996,50 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 611, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 32-34, 36, 43, 44, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілланд Груп" (, 61068, м. Харків, пров. Старомосковський, 6-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (, 11246, Житомирська область, Ємільчинський район, с. Рихальське, вул. Леніна, 38) основний борг в розмірі 355576,00 грн., пеню в розмірі 66172,70 грн., 3 % річних в розмірі 4511,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 13996,50 грн. та судовий збір розмірі 6603,85 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.04.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5