ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2016 р.Справа № 916/4805/15

За позовом: Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ

про стягнення

Головуючий - Рога Н. В.

Судді - Цісельський О.В.

ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 згідно довіреності №2733 від 03.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 згідно довіреності від 01.07.2015р.;

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 згідно довіреності №2733 від 03.12.2015р.

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (далі Адміністрація) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі ТОВ) "ТРЕКСІМ" про стягнення основного боргу за договором № 114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р. в сумі 346 036грн. 48коп., пені в сумі 11 471грн. 35коп. та 3% річних в сумі 782грн. 14коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18 лютого 2016р. справу № 916/4805/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату № 276 від 19.02.2016р. "Щодо автоматичного визначення складу колегії суддів", відповідно до п. 9.2 рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-9/2015 від 03.06.2015р.) призначено автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії суддів та згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів для колегіального розгляду справи № 916/4805/15 у складі: головуючий суддя Рога Н.В., суддя Цісельський О.В., суддя Волков Р.В., які своєю ухвалою від 22.02.2016р. прийняли відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

24 грудня 2015р. представник відповідача звернувся до суду з клопотання про зупинення провадження по справі №916/4805/15 до вирішення повязаної з нею справи №916/3577/15, при цьому повязаність справ, на думку відповідача, полягає в тому, на даний час неможливо вирішити питання стягнення заборгованості за договором №114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р., оскільки саме питання дії даного договору на даний час розглядається Одеським апеляційним господарським судом в рамках справи №916/3577/15.

В задоволені зазначеного клопотання судом було відмовлено з огляду на той факт що, що представником відповідача належним чином не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження тих обставини, на які він посилається в якості підстав для зупинення провадження у дійсній справі.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

04 жовтня 2013р. між Адміністрацією та ТОВ ТРЕКСІМ (Підприємство) було укладено Договір № 114-П-ОДФ-13, умовами якого передбачено, що Адміністрація надає послуги з використання частини інфраструктури Адміністрації Одеського морського порту (в частині доріг загального використання з супутньої інфраструктури, окрім естакади порту) з метою необхідності забезпечення підприємством максимально ефективного виробничого процесу (п.1.1 Договору). Підприємство оплачує послуги Адміністрації в порядку та на умовах, передбачених дійсним Договором (п.1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Підприємство зобовязано своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги Адміністрації у порядку та на умовах, передбачених цим договором, забезпечувати підписання акту виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту їх надання Адміністрацією (п. 2.3 Договору).

Відповідно п.3.1 Договору Адміністрація зобовязана належним чином надавати послуги, передбачені п.1.1 Договору, оформлювати спільно із Підприємством акт виконаних робіт для надання його Адміністрації протягом 5 днів місяця, наступного за звітним (п.3.4 Договору).

Вартість послуг, що надаються Адміністрацією становить 144 181грн. 87коп. у місяць, без урахування ПДВ. ПДВ нараховується згідно з діючим законодавством України (п.4.1 Договору).

Рахунки Адміністрації повинні бути оплачені не пізніше 15-го числа кожного місяця, наступного за звітним (п.4.4 Договору).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2013р. Якщо жодна зі сторін за 10 днів до моменту закінчення строку дії Договору не заявить про його припинення, Договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний календарний рік. Умови Договору застосовуються до взаємовідносин сторін, яки виникли до його укладення, а саме з 01.09.2013р.

Позивач зазначає, в період з вересня по жовтень 2015 р. ТОВ ТРЕКСІМ були спожиті послуги за Договором шляхом реалізації свого права на використання частини інфраструктури Адміністрації порту в частині доріг загального користування з супутньою інфраструктурою (окрім естакади порту), що підтверджується витягами з Системи контролю доступу „Обробка автомобільного транспорту, у яких відображено час та дату заїзду/виїзду автотранспорту відповідача.

На адресу ТОВ ТРЕКСІМ Адміністрацією були направлені відповідні акти виконаних робіт (наданих послуг), а саме: акт за вересень 2015 р. - № 80 від 30.09.2015 р. на суму 173 018грн. 24коп.; акт за жовтень 2015 р. - № 89 від 31.10.2015 р. на суму 173 018грн. 24 коп. Але, в порушення умов договору ТОВ ТРЕКСІМ не підписало вищезазначені акти виконаних робіт за фактично надані та спожиті послуги з використання інфраструктури Адміністрації у вересні жовтні 2015 р.

На виконання умов Договору Адміністрацією були виставлені ТОВ ТРЕКСІМ рахунки, а саме: за вересень 2015 р. - № 530130 від 30.09.2015 р. на суму 173 018грн. 24 коп. та за жовтень 2015 р. - № 530143 від 31.10.2015 р. на суму 173 018грн. 24коп. Але, відповідач за надані послуги не розрахувався.

Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 346 036грн. 48коп.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Умовами п. 5.3 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати платежів Підприємство зобовязане сплатити Адміністрації пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував пеню у сумі 11 471грн. 35коп., яку також просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував 3% річних у сумі 782грн. 14коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову, позивач також посилається на ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України відповідно, до яких субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач проти позову заперечував з підстав того, що Договір №114-П-ОДФ-13, за яким заявлено позовні вимоги Адміністрації, припинено з 25.12.2014р., оскільки його предмет поглинається, предметом Договору про експедирування вантажів № 457-П-ОДФ-13 від 30.12.2013р. в редакції додаткової угоди від 25.12.2014р.

Крім того, відповідач зазначає, що Договір № 114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р. не виконується на цей час, про що, на його думку, свідчать не підписані акти виконаних робіт.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2013р. між Адміністрацією та ТОВ ТРЕКСІМ (Підприємство) було укладено Договір № 114-П-ОДФ-13 умовами якого передбачено, що Адміністрація надає послуги з використання частини інфраструктури Адміністрації Одеського морського порту (в частині доріг загального використання з супутньої інфраструктури, окрім естакади порту) з метою необхідності забезпечення підприємством максимально ефективного виробничого процесу (п.1.1 Договору). Підприємство оплачує послуги Адміністрації в порядку та на умовах, передбачених дійсним Договором (п.1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Підприємство зобовязано своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги Адміністрації у порядку та на умовах, передбачених цим договором, забезпечувати підписання акту виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту їх надання Адміністрацією (п. 2.3 Договору).

Відповідно п.3.1 Договору Адміністрація зобовязана належним чином надавати послуги, передбачені п.1.1 Договору, оформлювати спільно із Підприємством акт виконаних робіт для надання його Адміністрації протягом 5 днів місяця, наступного за звітним (п.3.4 Договору).

Вартість послуг, що надаються Адміністрацією, становить 144 181грн. 87коп. у місяць, без урахування ПДВ. ПДВ нараховується згідно з діючим законодавством України (п.4.1 Договору).

Рахунки адміністрації повинні бути оплачені не пізніше 15-го числа кожного місяця, наступного за звітним (п.4.4 Договору).

Судом встановлено, що в період з вересня по жовтень 2015 р. ТОВ ТРЕКСІМ були спожиті послуги за Договором шляхом реалізації свого права на використання частини інфраструктури Адміністрації порту в частині доріг загального користування з супутньою інфраструктурою (окрім естакади порту) на загальну суму 346 036грн. 48коп., що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг) за вересень 2015 р. - № 80 від 30.09.2015р., за жовтень 2015 р. - № 89 від 31.10.2015 р. та рахунками № 530130 від 30.09.2015 р., № 530143 від 31.10.2015 р. ОСОБА_3, відповідач за надані послуги не розрахувався.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, правомірною є вимога позивача щодо стягнення заборгованості у сумі 346 036грн. 48коп.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 5.3 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати платежів Підприємство зобовязане сплатити адміністрації пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

За таких обставин, виходячи з п.5.3 зазначеного Договору та норм чинного законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 11 471грн. 35коп.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд доходить до висновку про його вірність та наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 782грн. 14коп.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідач стверджує, що Договір №114-П-ОДФ-13, за яким Адміністрацією заявлені позовні вимоги, припинено з 25.12.2014р., оскільки його предмет є вужчим, тобто поглинається, предметом Договору про експедирування вантажів № 457-П-ОДФ-13 від 30.12.2013р. в редакції додаткової угоди від 25.12.2014р. Проте, суд не погоджується з відповідним посиланням відповідача, оскільки зазначені Договори є різним та породжують різні взаємовідносини між сторонами. Зазначений факт підтверджено Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.03.2016р. по справі №916/3577/15.

Що ж до посилань відповідача на той факт, що Договір № 114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р. на даний час не виконується, про що на його думку свідчать не підписані акти виконаних робіт, суд до уваги їх не приймає, оскільки матеріалами справи підтверджено факти отримання відповідачем послуг за Договором, що підтверджується витягами з Системи контролю доступу „Обробка автомобільного транспорту, у яких відображено час та дату заїзду/виїзду автотранспорту відповідача. Факт не підписання актів виконаних робіт свідчить лише про невиконання відповідачем своїх зобовязань за Договором, а саме п. 2.3 Договору.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідачем доказів належного виконання умов Договору № 114-П-ОДФ-13 від 04.10.2013р. до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, позовна заява Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 23, офіс 20, ) на користь Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) основний борг в сумі 346 036грн. 48коп., 3% річних в сумі 782грн. 14коп., пеню в сумі 11 471грн.35коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 5 374грн. 35коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 квітня 2016р.

Головуючий Н.В. Рога

Суддя О.В. Цісельський

Суддя Р.В. Волков