ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року Справа № 912/3053/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від відповідача: Риль В.Є. представник, довіреність №7 від 01.07.2015 р.;

від позивача: Дорожнюк К.А. представник, довіреність №б/н від 28.03.2016 р.;

від третьої особи: Гонтар В.М. представник, довіреність №б/н від 05.01.2015 р.;розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року у справі № 912/3053/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства "ПС-Екотрансбуд", с.Куцеволівка, Онуфріївський район, Кіровоградська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд", м.Кременчук, Полтавська область

про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 17 687 025,57 грн., визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року у справі № 912/3053/15 (суддя Н.В. Болгар) в задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що позивачем сума вимоги не доведена. Договір, про який йдеться у позовній заяві, не є Іпотечним договором. Визначення частини заборгованості, яка може бути задоволена за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, у позовній заяві відсутня. Підстави, за яких Іпотекодержатель не використовує право задовольнити вимоги у повному обсязі за рахунок майна - предмету іпотеки, позивач не зазначив.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що рішенням господарського суду Полтавської області від 16.09.2015 року у справі №917/1356/15 з позичальника -ТОВ "МЖК"Житлобуд" на користь ПАТ"ДельтаБанк" стягнуто 9409960,85 грн. заборгованості за кредитом, 4669916,00грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 7000,00грн. штрафу, 141536,12 грн. -3% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 70240,56 грн. -3% річних за несвоєчасне повернення процентів з позичальника ТОВ"МЖК"Житлобуд" за кредитним договором №04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 року.

Встановлений зазначеним рішенням розмір заборгованості спростовує висновок оскаржуваного рішення про те, що сума вимоги позивачем не доведена.

Крім того, апелянт посилається на те, що надав суду розрахунок заборгованості, виписки по рахунку позичальника, заяви ТОВ"МЖК"Житлобуд" на видачу кредитних коштів.

Вважає, що твердження суду відносно відсутності іпотечного договору є помилковим, та не відповідають дійсності, та як у позовній заяві представником банку було зроблено технічну помилку в даті іпотечного договору№04/21/I 02/08 від 09.07.2015 року, а саме зазначено дату 29.07.2008 року. Однак, копія належного (з відповідним та вірним зазначенням предмету іпотеки) іпотечного договору надавалась до суду разом з позовною заявою та оригінал надавався суду для огляду у судовому засіданні на виконання вимог ухвали суду від 01.10.2015 року.

Скаржник зазначає також, що суд не здійснив оцінку його доказам на твердження вартості предмету іпотеки.

Просив суд скасувати оскаржуване ним рішення, позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи. Зазначає, що суд надав належну оцінку наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд" у поясненнях на апеляційну скаргу спростовує доводи скаржника та просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (Банк) (перейменоване у публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд" (Позичальник) 27.06.2008 року було укладено Кредитний договір №04/24/08-КЛТ, якими встановлюється процедура та умови надання у майбутньому кредитів (траншів) позичальнику у національній валюті, доларах США та Євро з повною/частковою конвертацією у національну валюту України, в межах суми, еквівалентної 9 000 000 грн. (девять мільйонів грн.) за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання кожної додаткової угоди до цього договору про надання кредиту, що є його невід'ємною частиною, процедура та умови повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами, а також взаємні права та зобов'язання сторін, що виникнуть при наданні кредитів (том 1 а.с.10 - 13).

До Кредитного договору його сторони уклали додаткові угоди № 04/24/08-КЛТ ДУ 1 від 27.06.2008 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ2 від 07.07.2008 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ 3 від 05.08.2008 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ 4 від 29.08.2008 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ 5 від 28.10.2008 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ 6 від 04.03.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ8 від 31.07.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ 9 від 31.07.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ10 від 17.08.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ11 від 24.09.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ12 від 25.11.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ13 від 10.12.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ14 від 17.12.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ15 від 25.12.2009 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ16 від 28.01.2010 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ17 від 25.03.2010 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ18 від 19.04.2010 року, № 04/24/08-КЛТ ДУ19 від 25.06.2010 року, № 20 від 05.08.2010 року, № 21 від 29.07.2011 року, № 22 від 29.09.2011 року, № 23 від 25.10.2011 року, № 24 від 14.11.2011 року, № 25 від 31.01.2012 року, № 26 від 31.05.2012 року, № 27 від 31.07.2012 року ( том 1 а.с.14-39).

Відповідно до додаткової угоди № 27 від 31.07.2012 року сума кредиту збільшена до 13 000 000 грн.

В забезпечення позики між Банком та приватним підприємством "ПС-Екотрансбуд" був укладений іпотечний договір №04/24/1 02/08 від 09.07.2008 року (том 1 а.с.40 -41). За вказаним кредитним договором відповідач передав в забезпечення зобов'язань Боржника за кредитним договором - Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд" незавершений будівництвом майновий комплекс Куцеволівського гранітного кар'єру, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Онуфрієвський район с.Куцеволівка, вул.Дніпровська,2.

27.09.2013 року Публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" ( продавець) та публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" ( покупець) підписали договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений нотаріально, зареєстрований у реєстрі за № 2466 та "Акт приймання-передачі прав вимоги до додаткового договору від 04.11.2013 року до договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого 27.09.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 2466), згідно умов якого продавець передав, а покупець прийняв право вимоги, в тому числі вимоги, що ґрунтуються на умовах додаткової угоди № 20 від 05.08.2010 року до Кредитного договору №04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 року, укладеної між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЖК Житлобуд" (том 1 а.с. 133 -151).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх право іншій особі за правочином (відступленням права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право вимоги за Договором купівлі-продажу означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) Продавця у якості кредитора до Позичальників за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Продавця до осіб, які надали забезпечення за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Продавцю, щодо виконання Позичальником та/або Особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та Договорами забезпечення.

За додатковою угодою № 20 від 05.08.2010 року до Кредитного договору

№04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 року позичальнику надається кредит у сумі 10 230 000 грн., які він зобов'язується повертати щомісячно до 25 числа у сумі 730 714 грн. 29 коп., починаючи з червня 2011 року, та в останній місяць кредитування в сумі 730 714 грн. 23 коп. не пізніше 06.07.2012 року, сплачувати Банку нараховані проценти з 20.01.2010 року у розмірі 18 процентів щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з червня 2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що по Договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі права вимоги до нього позивач у даній справі набув право вимоги до Товариства як боржника, яким не виконано зобов'язання щодо сплати за умовами додаткової угоди № 20 від 05.08.2015 року: 9 409 960 грн. 85 коп. кредиту; 4 669 916 грн. процентів за користування кредитом; всього - 14 079 876 грн. 85 коп.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2012 року, тобто до укладення Договору купівлі-продажу, публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" та Товариство уклали додатковий договір № 27 до Кредитного договору, яким змінили його умови, зокрема щодо строку повернення заборгованості за кредитами та узгодили змінені умови додаткової угоди № 20 від 05.08.2010 року.

Відповідно до змінених умов додаткової угоди № 20 від 05.08.2010 року до Кредитного договору№04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 року змінені строки повернення кредиту. Позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит за графіком не пізніше 06.08.2013 року. Процентна ставка за наданим кредитом встановлюється у розмірі 15 процентів, починаючи з 07.07.2012 року. Проценти за кредитом сплачуються 06.08.2013 року.

У п. 5.1 додатку № 20 від 31.07.2012 року до Кредитного договору його сторони погодили умову про те, що у разі прострочення позичальником строків виконання грошового зобов'язання, встановлених у п.п. 3.4.3, 3.4.4 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у національній валюті України в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з дня виникнення прострочки.

Згідно з п. 5.2 Кредитного договору, за ненадання Банку у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачена п.п. 3.4.2, 3.4.5-3.4.7, 3.4.10 цього Договору, Позичальник сплачує протягом 10 календарних днів з дати прострочення строку (порушення зобов'язання) Банку штраф у розмірі 0,1 процента від суми кредиту, але не більше 1 000 грн. за кожен випадок.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, просило суд звернути стягнення за іпотечним договором № 04/24/І 02/08-КЛТ від 29.07.2008 року, шляхом визнання за Банком права на предмет іпотеки, що належить приватному підприємству "ПС- Екотрансбуд" на підставі договору купівлі - продажу ВАМ №304822 від 03.07.2003 року, посвідченого Оніщенко А. А., державним нотаріусом Онуфріївського державної нотаріальної контори 03.07.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №1466, зареєстрованого в книзі забудовників кн. 1-1, а саме на незавершений будівництвом майновий комплекс Куціволівського гранітного кар'єру за адресою: Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Куцеволівка, вулиця Дніпровська, 2, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 04/24/08-КЛТ від 27.06.08 у розмірі 17 687 грн. 57 коп., що складається із 9 409 960 грн. 85 коп. заборгованості за простроченим кредитом, 2 269 218 грн. 50 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 4 669 916 грн. прострочених відсотків за кредитом, 1 126 153 грн. 44 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 141 536 грн. 12 коп. річних у розмірі 3 процентів за невчасне повернення кредиту.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправіприйняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження у іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як зазначено раніше, позивач у даній справі набув права вимоги відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 року.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права, похідні від права власності, зокрема іпотека, підлягають державній реєстрації.

На час укладення сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги була чинна Постанова Кабінету Міністрів України, від 22.06.2011 року № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (надалі - Порядок).

Відповідно до п.57 зазначеного Порядку державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видача нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передача заставної, видача дубліката заставної проводяться відповідно до вимог закону, цього Порядку та з урахуванням особливостей, зазначених у цьому розділі.

Пунктом 67 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, є, зокрема, договір, укладений у порядку, встановленому законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат.

Виходячи з наведеного, права на нерухоме майно та їх обтяження права на нерухоме майно виникають з моменту державної реєстрації, а не з моменту укладання договору відступлення прав за іпотечним договором, який є лише підставою для реєстрації, а не доказом виникнення такого права.

Таким чином, за відсутності доказів державної реєстрації права вимоги позивача за іпотечним договором, позовні вимоги слід вважати необґрунтованими.

Оскільки позов не доведено належними та допустимими доказами, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним.

Апеляційна скарга є не доведеною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року у справі № 912/3053/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 18.04.2016 року.