Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "26" квітня 2016 р. Справа № 906/159/14

За заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ОСОБА_2 Фінанс" (м.Житомир)

До боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа - баланс" (м.Житомир)

про визнання банкрутом (в частині розгляду кредиторських вимог ПП "Прем'єра")

Суддя Костриця О.О.

В засіданні суду прийняли участь:

від кредитора: ОСОБА_3 - директор ПП "Прем'єра"

від боржника:ОСОБА_4 - розпорядник майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа - баланс" (м.Житомир)

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №906/159/14 за заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ОСОБА_2 Фінанс" (м. Житомир) до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа - Баланс" (м. Житомир) про визнання банкрутом.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.03.2014 (суддя Гнисюк С.Д.) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Патріа - баланс".

03.04.2014 до господарського суду Житомирської області надійшла заява Приватного підприємства "Прем'єра" від 01.04.2014 про визнання кредиторських вимог до боржника на загальну суму 6206900,00 грн. боргу та 1218,00грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 07.04.2014 було прийнято та призначено до розгляду в засіданні суду вказану вище заяву.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.11.2014 (суддя Гнисюк С.Д.), серед іншого, затверджено реєстр вимог кредиторів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" з включеними до нього вимогами кредиторів та зокрема, вимогами Приватного підприємства "Прем'єра" у сумі 6206900,00 грн., а також 1218,00 грн. сплаченого судового збору;

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 апеляційну скаргу ТОВ "Патріа-Баланс" залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.11.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 31.03.2015 касаційну скаргу ТОВ "Патріа-Баланс" задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.11.2014 у справі №906/159/14 скасовано, справу №906/159/14 передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 20.04.2015, справа №906/159/14, яка перебувала у провадження судді Гнисюка С.Д., передана для розгляду судді Омельяну О.С.

Ухвалою суду від 23.04.2015 справу №906/159/14 прийнято до свого провадження суддею Омельяном О.С. та поновлено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.08.2015 (суддя Омельян О.С.), серед іншого, відхилено вимоги Приватного підприємства "Прем'єра" до боржника на суму 6208118,00 грн.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Прем'єра" задоволено частково, ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.08.2015 скасовано в частині відхилення вимог приватного підприємства "Прем'єра" до боржника на суму 6208118,00 грн., прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано грошові вимоги Приватного підприємства "Прем'єра" в сумі 4323100,00 грн. (четверта черга задоволення вимог) та 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору (перша чергу задоволення), в іншій частині вимоги ПП "Прем'єра" відхилено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2016 касаційну скаргу Приватного підприємства "Прем'єра" задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 у справі №906/159/14 скасовано, справу №906/159/14 в частині розгляду вимог ПП "Прем'єра" передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.02.2016 було виправлено описку у резолютивній частині постанови Вищого господарського суду України від 12.01.2016 у справі №906/159/14, зазначивши касаційну скаргу Приватного підприємства "Прем'єра" задовольнити частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 13.08.2015 у справі №906/159/14 скасувати, справу №906/159/14 в частині розгляду вимог ПП "Прем'єра" передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

18.03.2016 матеріали справи №906/159/14 було повернуто до Господарського суду Житомирської області.

Розпорядженнями керівника апарату Господарського суду Житомирської області ОСОБА_5 №37/2016 від 22.03.2016 призначено повторний автоматичний розподіл кредиторської заяви "Прем'єра" у справі №906/159/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2016, справу в частині розгляду заяви ПП "Прем'єра" про визнання кредиторських вимоги на суму 6208118,00грн. передано для розгляду судді Костриці О.О.

Ухвалою суду від 24.03.2016 суддею Кострицею О.О. було прийнято до свого провадження справу №906/159/14 в частині розгляду заяви ПП "Прем'єра" про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" на суму 6206900,00грн. боргу та 1218,00грн. судових витрат.

Представник ПП "Прем'єра" у судовому засіданні підтримав заяву про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" на суму 6206900,00грн. боргу та 1218,00грн. судових витрат у повному обсязі. Крім того, на виконання вимог суду надав для огляду оригінали документів, що додані до заяви з вимогами до боржника в копіях.

Судом було оглянуто, надані представником ПП "Прем'єра", оригінали документів, а саме: договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року та додаткову угоду до нього; вимогу до боржника від 23.01.2014 про сплату боргу в сумі 4784200,00 грн. та штрафу в сумі 1883800,00 грн.; акт звірки взаєморозрахунків між сторонами; банківські виписки, що підтверджують надання зворотної фінансової допомоги та її повернення.

Розпорядник майна боржника в засіданні суду надав письмові пояснення щодо розгляду заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" до боржника, в яких повідомив, що вищезазначена заява ПП "Прем'єра" подана з дотриманням ст. 23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також зазначив, що включив заявлені ПП "ОСОБА_2 вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме: 4323100,00 грн. до четвертої черги реєстру кредиторів, 1883800,00 грн. до шостої черги реєстру кредиторів, 1218 грн. витрат по сплаті судового збору до першої черги реєстру кредиторів.

Дослідивши вищезазначену заяву ПП "Прем'єра", заслухавши уповноваженого представника ПП "Прем'єра" та розпорядника майна господарський суд уважає за необхідне задовольнити вказану заяву, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

В ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" закріплено, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Розпорядник майна зобовязаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Незважаючи на визнання (невизнання) розпорядником майна боржника грошових вимог кредиторів, суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.03.2014 було порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа - баланс", визнано вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ОСОБА_2 Фінанс" в сумі 510 000,00 грн. боргу.

07.03.2014 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" (№1400).

Приватне підприємство "Прем'єра" у встановлений Законом 30-тиденний строк звернулося до суду із заявою від 01.04.2014 про визнання кредиторських вимог до боржника на загальну суму 6 206 900,00 грн. боргу та 1218,00грн. сплаченого судового збору (а.с.10-11).

Судом встановлено, що 25.10.2013 між Приватним підприємством "Прем'єра" (далі - позикодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" (далі - позичальник) було укладено договір безпроцентної цільової позики (зворотної фінансової допомоги) (а.с.15).

За своїм змістом укладений між сторонами договір безпроцентної цільової позики є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно пункту 1.1 зазначеного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (надалі іменується позика), а останній зобов'язується використати таку позику за цільовим призначенням і повернути її позикодавцеві в порядку та у строк, визначені цим договором.

За користування позикою позичальник сплачує відсоткову ставку у розмірі 0 відсотків річних (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору позика надається частинами, розмір яких визначається потребою позичальника. Загальний розмір позики, що складається з суми всіх її частин, не може перевищувати 5000000,00 грн.

Згідно пункту 4.1. договору, позика за цим договором надається на 2 роки, тобто до 25.10.2015.

Строк, на який надається позика, може бути змінений шляхом укладення додаткових угод до цього договору про встановлення нової дати повернення всієї суми позики або графіку повернення позики частинами (пункт 4.2. договору).

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як убачається із матеріалів справи, 16.12.2013 між сторонами була укладена додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року, відповідно до якої пункт 4.2. Договору було викладено у новій редакції та встановлено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику частинами у наступному порядку: 2 000 000,00грн. у строк до 10.01.2014 (включно); 2 000 000,00 грн. у строк до 25.10.2014 (включно); залишок від фактично отриманого та неповернутого розміру позики, що вказаний у п. 3.1. договору, у строк до 25.10.2015.

Крім того, згідно зазначеної вище додаткової угоди, договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року було доповнено також пунктом 6.2., згідно якого сторони вирішили, що за порушення встановлених пунктом 4.2. договору строків повернення позики на позичальника покладається штраф у розмірі, який дорівнює розміру тієї частини позики, обов'язок повернення якої прострочено. При цьому відповідну суму штрафу позичальник зобов'язується сплатити протягом п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги позикодавця.

Договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 та додаткова угода до нього підписані та скріплені печатками сторін.

Слід зазначити, що судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду Житомирської області по справі №906/195/14 було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" (м.Житомир) до Приватного підприємства "Прем'єра" (м.Житомир) про визнання недійсною додаткової угоди від 16.12.2013, на яку, зокрема, посилається Приватне підприємство "Прем'єра" обгрунтовуючи свої кредиторські вимоги у даній справі.

За таких обставин, оскільки додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року не була визнана у судовому порядку недійсною, то відповідно є такою, що створює права та обов'язків для сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору Приватним підприємством "Прем'єра" за період з 25.10.2013 року по 23.12.2013 року було перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" грошові кошти в загальній суму 4 900 500,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями банківських виписок (а.с.25-50), оригінали яких були оглянуті в засіданні суду.

На підтвердження часткового повернення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" коштів Приватним підприємством "Прим'єра" було долучено до матеріалів справи копії банківських виписок за період з 27.12.2013 по 26.03.2014 на загальну суму 577400,00 грн.(а.с.52-61).

Отже, ТОВ "Патріа-Баланс у строк, визначений додатковою угодою, а саме, до 10.01.2014 р. (включно) не було повернуло в повному обсязі визначену частину позики в розмірі 2000000,00 грн., а надані банківські виписки свідчать, що до 10.01.2014 р. позичальником було повернуто лише 116200,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, позикодавець наділений правом вимагати дострокового повернення всієї суми позики у випадку прострочення повернення її чергової частини.

У звязку з порушенням строків повернення частини позики, ПП "Премєра" заявило вимогу від 23.01.2014 року про повернення всієї суми позики в розмірі 4784200,00 грн. та сплату штрафу в сумі 1883800,00 грн. на підставі п. 6.2 договору, викладеного в додатковій угоді, в п'ятиденний строк з моменту отримання вимоги.

Вимога про повернення всієї суми позики та сплати штрафу отримана боржником 23.01.2014 р. нарочно, що підтверджується підписом з відміткою дати та печаткою боржника, проставленими внизу листа-вимоги.

З урахуванням положень ст.ст. 530, 1050 ЦК України ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" було зобов'язане повернути всю суму позики в строк до 29.01.2014 року.

Як зазаналось вище, оригінали документів в підтвердження виникнення та існування правовідносин за договором позики між кредитором ПП "Премєра" та ТОВ "Патріа-Баланс", а саме: договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013.; додаткова угода від 16.12.2013 р.; лист-вимога від 23.01.2014 р., акт звірки розрахунків від 28.03.2014 р.; банківські виписки по наданню та поверненню позики (фінансової допомоги), були досліджені судом та встановлено їх відповідність наявним у справі копіям.

Одночасно слід зазначити, що грошові вимоги кредитора до боржника повинні бути підтверджені відповідними доказами.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Належними доказами грошових вимог є первинні документи в розумінні статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якої первинними документом є документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення та оформлений у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій є правовою підставою для бухгалтерського обліку таких операцій.

За приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України № 566 від 30.12.1998р. (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003р. №254, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2003 р. за N559/7880, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Приписами пункту 5.4. Положення про організацію операційної діяльності в банках України передбачено, що особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, пуктом 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З урахуванням вищевикладеного, суд приймає банківські виписки, як належні докази підтвердження видачі безпроцентної цільової позики ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" та її повернення.

З огляду на вищевикладене, договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 Приватним підприємством "Прем'єра" був виконаний повністю, однак боржник свої зобов'язання виконав частково, що підтверджується матеріалами справи.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного Кодексу України, згідно з якими суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання для ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" по проведенню повного розрахунку за договором безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 є таким, що настало, однак докази проведення розрахунку за даними вимогами відсутні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обгрунтованість та підставність вимог кредитора ПП "Премєра" в частині заявлення суми основного боргу в розмірі 4323100,00 грн., а оскільки вказані вимоги ПП "Премєра" виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Патріа-Баланс" та були заявлені у строк, визначений ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, вони є конкурсними.

Щодо заявлених ПП "Премєра" вимог до боржника про сплату штрафу в сумі 1883800,00 грн., слід зазначити наступне.

Як зазначалося вище, 16.12.2013 між сторонами була укладена додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року, відповідно до якої пункт 4.2. договору було викладено у новій редакції та встановлено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику частинами у наступному порядку: 2 000 000,00грн. у строк до 10.01.2014 (включно); 2 000 000,00 грн. у строк до 25.10.2014 (включно); залишок від фактично отриманого та неповернутого розміру позики, що вказаний у п. 3.1. договору, у строк до 25.10.2015.

До того ж, згідно зазначеної вище додаткової угоди, договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року було доповнено також пунктом 6.2., згідно якого сторони вирішили, що за порушення встановлених пунктом 4.2. договору строків повернення позики на позичальника покладається штраф у розмірі, який дорівнює розміру тієї частини позики, обов'язок повернення якої прострочено. При цьому, відповідну суму штрафу позичальник зобов'язується сплатити протягом п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги позикодавця.

Договір безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 та додаткова угода до нього підписані та скріплені печатками сторін.

Судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду Житомирської області по справі №906/195/14 було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" (м.Житомир) до Приватного підприємства "Прем'єра" (м.Житомир) про визнання недійсною додаткової угоди від 16.12.2013, на яку, зокрема, посилається Приватне підприємство "Прем'єра" обгрунтовуючи свої кредиторські вимоги у даній справі.

За таких обставин, оскільки додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору безпроцентної цільової позики від 25.10.2013 року не була визнана у судовому порядку недійсною то відповідно є такою, що створює права та обов'язків для сторін.

Слід зазначити, що уклавши додаток до договору грошової безпроцентної позики та встановивши спеціальні правові заходи майнового характеру, з метою забезпечення виконання боржником зобов'язань щодо повернення отриманих грошових коштів, сторони на свій розсуд, відповідно до досягнутої взаємної домовленості визначили, що у випадку порушення строку повернення отриманих за договором безпроцентної цільової позики грошових коштів, позичальник сплачує штраф у розмірі, який дорівнює розміру тієї частини позики, обов'язок повернення якої прострочено.

Статтею 526 ЦК України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, умов договору, інших правових актів, а за відсутності конкретних умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання.

Отже, виходячи зі змісту ч.ч.2,3 ст.549 Цивільного кодексу України та ч.ч.4,6 ст.231, ч.2 ст.343 Господарського кодексу України, законодавцем розмежовуються штраф та пеня як різні види неустойки. Зокрема, штраф є господарською санкцією (неустойкою), яка носить разовий характер, тобто встановлюється у твердій сумі (фіксованій або у відсотковому відношенні до суми невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання) та сплачується (стягується) однократно.

Слід зазначити, що право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, якою передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До того ж, таке право надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Перевіривши в засіданні суду нарахування штрафу, суд уважає що штраф нараховано вірно та відповідно до договору з урахуванням додаткової угоди.

З огляду на зазначене, суд уважає, за необхідне визнати вимоги Приватного підприємства "Прем'єра" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Патріа-Баланс" в сумі 4323100,00 грн. заборгованості по договору, які включити до четвертої черги реєстру вимог кредиторів боржника, 1883800,00 грн. штрафу, які включити до шостої черги реєстру вимог кредиторів боржника, 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, які включити до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Керуючись ст.86 ГПК України, ст.1, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги Приватного підприємства "Прем'єра" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" в сумі 4323100,00 грн. заборгованості по договору, які включити до четвертої черги реєстру вимог кредиторів боржника, 1883800,00 грн. штрафу, які включити до шостої черги реєстру вимог кредиторів боржника, 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору, які включити до першої черги реєстру вимог кредиторів боржника

2. Зобов'язати розпорядника майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Патріа-Баланс" ОСОБА_4 включити до реєстру вимог кредиторів боржника визнані судом грошові вимоги Приватного підприємства "Прем'єра", згідно визначеної судом черговості задоволення вимог кредитора.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в установленому чинним законодавством порядку.

Суддя Костриця О.О.

1 - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ОСОБА_2 Фінанс" - 10001, м. Житомир, вул. Київська, 87, - рек.;

2 - ТОВ "Патріа-Баланс" - 10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Кооперативна, буд. 6 рек.з повід.;

3 - а/к ОСОБА_4 - 01032, м. Київ, а/с 140 - рек. з повід.;

4 - ТОВ "ОСОБА_6 Плюс" - 10001, м.Житомир, вул.Київська, 87 - рек.;

5 - ПАТ "Вінницькі Спорттовари" - 21034, м.Вінниця, вул. Чехова, 25 - рек. ;

6 - ПП "Прем'єра" - 10008, м.Житомир, вул. Житній ринок,8 - рек. з повідом.;

7- ПАТ "Омега Банк" - 04080, м.Київ, вул. Новокостянтинівська, 18-В - рек.;

8- Житомирська ОДПІ ГУ Міндоходів у Жит.обл (10014, м.Житомир, м-н Перемоги, 2) - рек.;

9 - ТОВ "Фінансова компанія "Іпотека кредит" ( 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 13/135) - рек.

10 - ТОВ "Дольче-продукт"- (10001, м. Житомир, вул. Кооперативна, буд, 10) - рек.

11-до справи