ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. Справа № 909/155/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", бульвар Л.Українки, 26, м. Київ, 01133

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ОПІЛЛЯ ПРЕС ЦЕНТР", вул. Галицька, буд. 87, оф. 1, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000

про стягнення 2560,00 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №16/470-111 від 01.02.16),

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ОПІЛЛЯ ПРЕС ЦЕНТР" про стягнення 2560,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення відповідачем умов договору доручення (агентської угоди) №01/547/186 від 03.04.15.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд позов задоволити.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці ухвали про порушення провадження у справі від 22.02.16, про відкладення розгляду справи від 15.03.16, а також Замовленням №06 на передачу інформації каналами факсимільного зв"язку від 07.04.16.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Згідно з п.3.9.1 зазначеної постанови, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду від 22.02.16 та 15.03.16 надіслані відповідачеві рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у позовній заяві та Спеціальному витязі з ЄДРЮОФОП та громадських формувань: вул.Галицька,87, оф.1, м.Рогатин, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77000, повернуті на адресу суду відділенням зв"язку з відміткою "за зазначеною адресою не знаходиться".

Станом на день винесення рішення судом, клопотань про відкладення розгляду спору від відповідача не надходило.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Предметом позову в даній справі є матеріально правова вимога ТзОВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ТзОВ "ОПІЛЛЯ ПРЕС ЦЕНТР" про стягнення 2560,00 грн. за порушення умов договору доручення (агентської угоди) №01/547/186 від 03.04.15.

Між сторонами даного спору укладено договір доручення (агентська угода) №01/547/186 від 03.04.15, відповідно до умов якого відповідач зобов"язався від імені та на користь позивача, в порядку і в терміни визначені цим договором, вчиняти певні юридичні дії, зокрема, укладати договори страхування з правом підпису відповідних документів, договорів, в межах лімітів та видами страхування, вказаних у довіреності, виданій Страховою компанією) з фізичними та юридичними особами (страхувальниками), предметом яких є надання страховою компанією послуг страхування визначених додатком №1 , який є невід"ємною частиною цього договору, з використанням типових форм договорів страхування та бланків суворої звітності/суворого обліку (страхових свідоцтв, страхових сертифікатів, страхових полісів та інших бланкових форм договорів страхування), наданих Страховою компанією, з дотриманням інструкцій, правил, нормативів встановлених Страховою компанією і наданих Агентові для виконання та вимог чинного законодавства, а також одержувати по укладених договорах страхування страхові платежі від страхувальників на свій поточний рахунок для подальшого перерахування їх на рахунок позивача (пункту 1.1 та пп. 1.1.1 договору).

Відповідно до п.2.2. даного договору, позивач зобов"язався забезпечувати відповідача бланками договорів страхування, полісів, заяв, бланками суворої звітності/суворого обліку, тощо у кількості, необхідній для належного виконання ним своїх обов"язків за цим договором. Передача бланків договорів страхування, полісів, заяв, бланків суворої звітності/суворого обліку, тощо Агенту здійснюється Страховою компанією та оформляється Актом прийому - передачі за формою, вказаною в додатку №2 та додатку №3.

У свою чергу, відповідач згідно пп. 2.4.1 договору, зобов'язався виконувати зобов"язання, вказані в п.1.1 договору належним чином у відповідності до умов цього договору, зокрема, - забезпечити збереження бланків договорів страхування та бланків суворої звітності/суворого обліку, переданих за цим договором, до передачі страховій компанії її примірників, а також документів і матеріалів, наданих страховою компанією та нести за них повну матеріальну відповідальність у разі нестачі, псування або фальсифікації (п.п.2.4.4 договору);

- щодекадно у двох примірниках надавати Страховій компанії звіти-Реєстри укладених договорів страхування (форма-Додаток №4).

- на першу усну чи письмові вимогу Страхової компанії і у вказаний нею строк надавати для перевірки всю документацію, пов"язану з виконанням обов"язків по цьому договору, бланки неукладених договорів страхування, звіт про рух та залишки бланків суворої звітності/суворого обліку; на вимогу Страхової компанії, у визначений нею строк, повернути бланки суворої звітності/суворого обліку (п.п.2.4.6 договору);

- при втраті (заповнених/незаповнених) бланків суворої звітності/суворого обліку, договорів страхування, а так само при їх викраденні, знищенні, пошкодженні, псуванні бланку договору страхування, бланку суворої звітності/суворого обліку, договору страхування, заяви, тощо, протягом 24 годин з дня настання відповідної події, зазначеної у цьому пункті, повідомити про це Страхову компанію письмово (телеграмою, кур"єром, за допомогою електронної пошти із зазначенням виду, кількості, номеру втраченого документа та причини втрати. Письмове пояснення причин втрати зазначених документів направити на адресу Страхової компанії не пізніше 2-го дня з моменту як це стало відомо агентові (п.п.2.4.9 договору). Аналогічні положення містяться в п.6.6 даного договору .

Відповідно до п.6.6.1. у випадку втрати, викрадення бланків договорів страхування та порушення агентом строків повідомлення про таку втрату, викрадення, Страхова компанія має право стягнути з Агента штраф в розмірі 50 гривень за кожен втрачений бланк полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і 20 гривень за кожен інший бланк договору страхування.

Пунктом 6.6.2 договору доручення №01/547/186 від 03.04.15 встановлено, що Агент відшкодовує витрати Страхової компанії, понесені у зв"язку із розслідуванням втрати Агентом бланків суворої звітності/суворого обліку і усуненням наслідків такої втрати, при понесенні Страхового компанією від таких дій фінансових втрат у вигляді санкцій від МТСБУ та інших витрат, що пов"язані з витратами Страхової компанії на надання офіційного статусу "Втрачений" вказаним бланкам: витрати на публікацію у засобах ЗМІ та інших підготовчих робіт пов"язаних з такими діями, Агент відшкодовує Страховій компанії суму грошових коштів у розмірі понесених Страховою компанією у зв"язку із цим втрат.

На виконання умов вищевказаного договору позивач передав відповідачу 20 бланків полісів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно спецзнаків до них, що підтверджується актом передачі полісів №1 від 06.04.15, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

В порушення умов договору доручення №01/547/186 від 03.04.15, відповідач станом на 06.08.15 жодної інформації про рух та залишки бланків позивача не повідомив.

17.06.15 позивач на адресу відповідача направив лист вих. №03/2014 з вимогою надати для перевірки всю документацію, пов"язану з виконанням обов"язків ТзОВ"ОПІЛЛЯ ПРЕС ЦЕНТР" згідно договору доручення №01/547/186 від 03.04.15 , звіт про рух та залишки бланків суворої звітності та повернути бланки полісів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та повідомлено про дострокове розірвання договору, який повернуто на адресу позивача з відміткою відділення зв"язку "із закінченням терміну зберігання".

01.07.15 позивач опублікував в газеті "Урядовий кур"єр" оголошення про втрату та визнання недійсними бланків полісів переданих відповідачу, докази чого долучено до матеріалів справи.

06.08.15 ТзОВ "Страхова компанія "Альфа Гарант" звернулось до Рогатинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області із заявою про злочин за фактом привласнення уповноваженою особою відповідача переданих йому бланків полісів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

31.12.15 Рогатинським відділенням поліції винесено постанову про закриття кримінального провадження, де встановлено факт втрати уповноваженою особою відповідача всіх переданих йому бланків полісів обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідних спецзнаків до них.

Спір у справі виник у зв'язку із порушенням відповідачем умов укладеного договору.

Договір №01/547/186 від 03.04.15. є агентським договором (договором доручення), а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 68 Цивільного кодексу України та Глави 31 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 175 Господарського кодексу України і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Господарського кодексу України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Частиною 1 ст. 297 Господарського кодексу України встановлено. що за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Сторони передбачили пунктом 6.6.1 договору, що у випадку втрати, викрадення бланків договорів страхування та порушення агентом строків повідомлення про таку втрату, викрадення, Страхова компанія має право стягнути з Агента штраф в розмірі 50 гривень за кожен втрачений бланк полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і 20 гривень за кожен інший бланк договору страхування.

На підставі вказаних правових норм та пункту договору позивачем нараховано відповідачу штраф в сумі 1000,00 грн. за втрату 20 штук бланків полісів, а також, відповідно до п.6.6.2 - 1560,00 грн. витрат на публікацію у засобах ЗМІ, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування тверджень викладених позивачем в позовній заяві та не наведено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 525, 526, 549, 629 ЦК України, 173, 175, 216, 230, 295, 297 ГК України, керуючись ст.33,34,43, 49, 75, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОПІЛЛЯ ПРЕС ЦЕНТР" про стягнення 2560,00 грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОПІЛЛЯ ПРЕС ЦЕНТР", вул. Галицька, буд. 87, оф. 1, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000 (код 39535726) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", бульвар Л.Українки, 26, м. Київ, 01133(код 32382598) - 2560,00 (дві тисячі п"ятсот шістдесят гривень) - штрафу та витрат на публікацію, а також 1378,00 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень ) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.16

Суддя Максимів Т. В.