ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р.Справа № 916/351/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Ізмаїльський морський торговельний порт до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про стягнення 50 872,58 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Ізмаїльський морський торговельний порт (далі по тексту ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про стягнення заборгованості в загальній сумі 41 561,67 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 30 686,59 грн., трьох відсотків річних в сумі 736,67 грн., збитків від інфляції в сумі 8 564,54 грн. та пені в сумі 1 573,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги № 427к від 01.06.2010р. грошових зобовязань щодо відшкодування витрат на утримання орендованого відповідачем орендованого майна.

Згідно із заявою (вх. № 2-1568/16 від 28.03.2016р.) ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт збільшило розмір заявлених позовних вимог до загальної суми 50 872,58 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 40 048,89 грн., трьох відсотків річних в сумі 786,39 грн., збитків від інфляції в сумі 7 505,99 грн. та пені в сумі 2 531,33 грн. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи господарським судом, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень суду під розписку, проте Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря жодного разу не зявилась в судові засідання по даній справі та про причини неявки суд не повідомила. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.06.2010р. між ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт (Балансоутримувач) та Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря (Орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та комунальні послуги № 427к (далі по тексту договір № 427к від 01.06.2010р.), у відповідності до п.п. 1.1., 1.2, 5.1, 5.4 якого Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку блоку службових приміщень, що знаходиться на території ВПК-2 (будівля), загальною площею 3 275 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується приміщеннями загальною площею 45 кв.м., розміщеними на 4 поверсі будівлі, залишковою вартістю 6417,88 грн. (орендоване приміщення) відповідно до плану розміщення приміщень, що додається до договору. Орендовані приміщення використовуються для службового використання. Цей договір діє з 01.06.2010р. по 31.05.2011р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору до закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів відмови сторін від пролонгації даного договору на кожний наступний календарний рік, що слідували за роком його укладення, суд доходить висновку, що на теперішній час договір № 427к від 01.06.2010р. є чинним та діючим.

Виходячи з положень п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору № 427к від 01.06.2010р. Балансоутримувач будівлі зобовязався забезпечити: виконання всього комплексу робіт, повязаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних житлових умов і здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю згідно з вимогами чинного законодавства щодо користування будівлями. Розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від розміру витрат і визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача; надання Орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами.

В свою чергу, згідно з п. 2.2.3 договору № 427к від 01.06.2010р. Орендар зобовязується не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача будівлі, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги.

При цьому, на підставі додаткової угоди № 7 від 19.05.2015р., умови якої за погодженням сторін застосовуються до правовідносин, що виникли з 01.01.2015р., договір № 427к від 01.06.2010р. був доповнений п. 1.3 наступного змісту: орієнтовна сума договору на 2015 рік становить 53 403,30 грн. з урахуванням ПДВ, із них: витрати на опалення приміщення 13 040,35 грн.; витрати на водопостачання 423,15 грн.; витрати на водовідведення 322,60 грн.; витрати, повязані з використанням електроенергії 743,68 грн.; витрати, повязані з експлуатацією будинку 38 873,52 грн.

Як свідчать матеріали справи, на адресу відповідача були направлені акти приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 2077/87 від 30.09.2014р., № 2089/87 від 30.10.2014р., № 2104/87 від 27.11.2014р., № 2135/87 від 31.12.2014р., № 61/87 від 29.05.2015р., № 134/87 від 30.10.2015р., № 143/87 від 30.11.2015р., № 157/87 від 24.12.2015р., № 6/87 від 29.01.2016р., № 16/87 від 29.02.2016р. із відповідними рахунками на загальну суму 46 728,36 грн. з урахуванням ПДВ з метою отримання плати в якості компенсації витрат позивача на утримання орендованого Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря майна за період вересня грудня 2014р., травня, жовтня грудня 2015р. та січня-лютого 2016р.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, як свідчать матеріали справи, Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря в порушення прийнятих на себе за договором № 427к від 01.06.2010р. грошових зобовязань не здійснила повної компенсації витрат позивача на утримання орендованого майна протягом спірного періоду, в результаті чого, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість перед ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт на загальну суму 40 048,89 грн. з урахуванням ПДВ.

З викладених обставин, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт в частині стягнення із Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря суми основного боргу в розмірі 40 048,89 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати витрат позивача на утримання майна позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано Державній екологічній інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря до сплати 3% річних в суму 786,39 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря трьох відсотків річних в сумі 786,39 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в сумі 7 505,99 грн. за порушення останнім власних грошових зобовязань у спірних правовідносинах. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря збитків від інфляції в сумі 7 505,99 грн. також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 2.2.3 договору № 427к від 01.06.2010р. передбачено, що при несвоєчасному внесенні плати за даним договором, Орендар зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день простачки.

З посиланням на положення п. 2.2.3 договору № 427к від 01.06.2010р. позивачем було нараховано Державній екологічній інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря до сплати пеню в сумі 2 531,33 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафної санкції, заявленої до стягнення, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача пені в сумі 2 531,33 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря перед ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт в загальній сумі 50 872,58 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 40 048,89 грн., трьох відсотків річних в сумі 786,39 грн., збитків від інфляції в сумі 7 505,99 грн. та пені в сумі 2 531,33 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобовязання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря на користь позивача суми основного боргу в розмірі 40 048,89 грн., трьох відсотків річних в сумі 786,39 грн., збитків від інфляції в сумі 7 505,99 грн. та пені в сумі 2 531,33 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629, 610, 612, 617, 625, 629, 901 903 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря /65114, м. Одеса, вул. 12-а лінія 6ї станції Люстдорфської дороги, буд. 22, / на користь державного підприємства „Ізмаїльський морський торговельний порт /68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7, / основного боргу в розмірі 40 048 грн. 89 коп. /сорок тисяч сорок вісім грн. 89 коп./, три відсотки річних в сумі 786 грн. 39 коп. /сімсот вісімдесят шість грн. 39 коп./, збитки від інфляції в сумі 7 505 грн. 99 коп. /сім тисяч пятсот пять грн. 99 коп./, пеню в сумі 2 531 грн. 33 коп. /дві тисячі пятсот тридцять одна грн. 33 коп./, судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп. /одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 18.04.2016р.

Суддя С.П. Желєзна