КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р. Справа№ 910/15573/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: Кучерявий Д.В. - представник за довіреністю,

Від відповідача: представник не з»явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року

у справі № 910/15573/14 (суддя Пригунова А.Б.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод

будівельних матеріалів"

про заміну стягувача його правонаступником

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод

будівельних матеріалів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Лізинг"

про стягнення 89 655,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.09.2014 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" у справі № 910/15573/14 та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Лізинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" заборгованість у розмірі 76 000, 00 грн., 3 % річних у розмірі 4 535, 01 грн., інфляційні витрати у розмірі 9 120, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 827, 00 грн.

16.10.2014 року Господарським судом м. Києва видано наказ № 910/15573/14 на виконання рішення від 25.09.2014 року.

01.03.2015 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про заміну стягувача його правонаступником - ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи зазначену вище заяву, заявник посилається на укладення з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 11.01.2016 р. права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Лізинг" на суму 89 655, 01 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2014 року у справі № 910/15573/14.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року у задоволенні заяви про заміну стягувача у справі № 910/15573/14 його правонаступником Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про заміну стягувача його правонаступником задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на ті самі підстави, що й у заяві про заміну стягувача.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся-Лізинг" не використано наданого йому законом права на участь його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Лізинг" про час та місце судового засідання.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся-Лізинг" за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів", судова колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про заміну стягувача його правонаступником, у зв'язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" не надано суду доказів наявності у ОСОБА_3 статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Судова колегія дослідивши матеріали справи погоджується з зазначеним вище висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За приписами ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 6-1 Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським процесуальним кодексом України не передбачено порядку розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Однак з огляду на приписи частини першої статті 25 цього Кодексу та частини п'ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" розгляд відповідних заяв, поданих у справах зі спорів, що вирішувалися господарським судом, належить до повноважень названого суду. Відповідний розгляд здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи з урахуванням особливостей щодо суб'єктного складу учасників процесу, передбачених згаданою нормою Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач, боржник, державний виконавець, правонаступник стягувача або боржника).

Положеннями п. 1.4. постанови Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що Господарським процесуальним кодексом України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку зі заміною кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих чи інших обставин.

В силу ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, ст. 21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4 1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно з п. 3.1., п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 1 та ст. 12 Господарського процесуального кодексу України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Доказів того, що ОСОБА_3 має статус суб'єкта підприємницької діяльності в матеріалах справи не міститься, в той час як спір у даній справі не виник з підстав, визначених ч. 2 ст. 1 та ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України.

Таким чтном, заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Однак, позивач, не замінюючи кредитора у зобов'язанні, замінив стягувача на стадії виконання судового рішення.

Проте, уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в Оглядовому листі від 28.01.2016 р. № 01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням господарськими судами Закону України "Про виконавче провадження" (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку)" та постанові від 25.09.2014 року по справі № 923/945/13 відповідно до яких заміна стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору чинним законодавством не передбачена

Враховуючи встановлене вище, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а тому задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, встановлених в оскаржуваній ухвалі.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не спростовані належними та допустимими доказами відповідно до положень ст.ст.33,34 ГПК України зазначені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що ухвала Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105,106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівський завод будівельних матеріалів" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/15573/14 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/15573/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська