ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" березня 2016 р.Справа № 924/612/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія", м. Київ

до Приватного підприємства „Нафтагруп", с. Малиничі, Хмельницький район, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Хмельницький

про визнання недійсним Додатку від 30.04.2013р. до договору №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія" та Приватним підприємством „Нафтагруп".

Представники сторін:

від позивача: Валігура О.О. - за довіреністю від 14.01.2015р.;

від відповідача: Шевчук Ю. В. - за довіреністю від 03.03.2016 р.

від третьої особи: ОСОБА_1

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія", м. Київ звернулось до господарського суду із позовом до Приватного підприємства „Нафтагруп", с.Малиничі, Хмельницький район, Хмельницька область про визнання недійсним Додатку від 30.04.2013 р. до договору №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012 р., укладеного між ТОВ „Торговий дім „Енергія" та ПП „Нафтагруп".

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.06.2012 р. між ТОВ „Торговий Дім „Енергія" (надалі - позивачем) та ПП „Нафтагруп" (надалі - відповідачем) укладено Договір (річний) №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні (надалі - Договір). Зазначений договір підписано представником позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 01.06.2012 р. та стосується доставки світлих нафтопродуктів позивача автоцистернами відповідача.

Позивач вказує, що ТОВ „Торговий Дім „Енергія" є постачальником світлих нафтопродуктів в різних регіонах України, тому для оперативного реагування призначались регіональні представники, які діють у встановлених межах та в інтересах позивача.

ОСОБА_1 діяв як регіональний представник в Хмельницькій області, якому була передана номерна печатка позивача. Надана ОСОБА_1 довіреність від 01.06.2012 р. передбачала обмежений перелік повноважень, а саме: підписання договорів (купівлі-продажу, поставки, перевезення), підписання додаткових угод, підписання видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних накладних, підписання довіреностей, підписання рахунків, підписання актів приймання-передачі.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 за довіреністю наділений повноваженнями підписувати, але не погоджувати умови договорів та зміни до підписаних договорів (додатків); не погоджувати умови додаткових угод та зміни до підписаних договорів (додатків); не погоджувати умови накладних, довіреностей, специфікацій, рахунків і актів.

Однак, ОСОБА_1 30.04.2013 року було підписано Додаток до договору №60/1 від 01.06.2012р.

Зазначений Додаток регламентує відносини сторін, зокрема:

- змінено пункт 1.1 із викладенням в редакції: „Перевізник зобов'язується доставити автоцистернами довірені йому Замовником світлі нафтопродукти (вантаж) до пункту призначення та видати його особі, яка має право на їх одержання, у кількості та у терміни, відповідно до умов даного договору та зазначених, погодженими Перевізником та Замовником заявкою на кожне перевезення, що є невід'ємною частиною цього договору і підлягає укладенню відповідно до п. 8.4. Договору.

- викладено пункт 8.4 в наступній редакції: „При підписанні змін, доповнень, додатків, заявок на перевезення вантажу та інших документів по даному Договору сторонами повинно бути підписано дані документи особисто через представника, який діє на підставі статуту та/або на підставі довіреності з обов'язковим проставленням з боку обох сторін печаток підприємств в іншому випадку такі документи, доповнення, заявки на перевезення вантажу та інші документи не можуть вважатись належними та не мають юридичної сили і не підлягають виконанню".

Попередня редакція змінених умов, надавала можливість оперативно замовляти послуги перевезення самим директором позивача, а зміна п.8.4 Договору тягне змінений порядок складання та підписання заявки, тим більш, що такий складний регламент не передбачений Законом України „Про автомобільний транспорт", зокрема, ст.50 свідчить, що „договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення"

- додано підпункт 8.4.1 в редакції: „в разі відсутності у будь-якої сторони хоча б одного документа, який би належним чином підтверджував факт здійснення замовлення з боку Замовника та перевезення з боку перевізника до яких відносяться належно оформлений договір перевезення, заявка на перевезення, акт виконаних робіт - спір не підлягає розгляду у постійно діючому третейському суді при Асоціації „Спілка Нафтотрейдерів України" і підлягає розгляду в господарських судах України". Додання підпункту 8.4.1 до договору - закріплює ситуативно необмежені повноваження представника ОСОБА_1 в Хмельницькому регіоні від імені ТОВ „Торговий Дім „Енергія", суттєво змінює істотні умови в частині документального оформлення перевезення, ускладнення порядку надання послуг та порядок підсудності.

Позивач вказує, що згідно п.2.1-2.5 договору №60/1, перевезення вантажів виконуються перевізником лише на підставі заявок, що подає замовник за формою відповідно до додатка №1 при умові підписання цієї заявки перевізником. У разі необхідності, окремі пункти заявки у новій редакції додатково погоджуються з замовником; заявка на перевезення вантажів може бути узгоджена із перевізником шляхом обміну факсимільними повідомленнями з подальшим обміном оригіналами на протязі 3-х днів".

Звертає увагу на те, що вказаний Додаток від 30.04.2013 року був підписаний за довіреністю, якою не передбаченого його права складати додатки до договору, та без права погоджувати умови Додатків договору, крім того він складений в м.Києві, що є перевищенням повноважень згідно довіреності, яка надає право ОСОБА_1 діяти як повноважна особа в Хмельницькій області.

Отже, на думку, Позивача при укладанні Додатку порушено базові інститути представництва та цивільної дієздатності юридичної особи як організації, що централізовано здійснює права та обов'язки через свої органи. Порушено положення ст. 238 ЦК України, ст. 92 ЦК України, ст. 97 ЦК України, ст. 241 ЦК України, ст. 626 ЦК України, ст. 627 ЦК України.

Позивач вказує, що представник ТОВ „ТД „Енергія" не може вчиняти правочин від імені останнього у своїх власних інтересах та/або в інтересах іншої особи (ПП „Нафтагруп"), представником якої він одночасно є, поряд з тим, що є вигодоодержувачем та кінцевий бенефіціарним власником (контролером) в розумінні Закону України „Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". ОСОБА_1 на підставі довіреності та з використанням заздалегідь підготовлених бланків з печаткою ТОВ „ТД „Енергія" самовільно, без відома відповідача, підписав Додаток з метою приховування інших правовідносин, що вигідні для підприємства, в якому він є засновник.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що ТОВ „Торговий дім „Енергія" в особі директора Чорного С.П. видало на ім'я ОСОБА_1 довіреність від 01.06.2012 р., відповідно до якої ОСОБА_1, діє, як уповноважена особа від імені Довірителя, представляє його інтереси при роботі з суб'єктами господарювання, зокрема: господарськими організаціями, що є юридичними особами, створеними відповідно до діючого законодавства України; державними, комунальними та іншими підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до законодавства як підприємці.

Представник за цією довіреністю має усі необхідні повноваження щодо підписання договорів купівлі-продажу, поставки нафтопродуктів; договорів перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, а також документів до договорів, а саме: додаткових угод; видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних накладних; довіреностей; специфікацій; рахунків; актів приймання-передачі, тощо.

Повноваження директора ТОВ „Торговий дім „Енергія" Чорного С.П. станом на 01.06.2012р., підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ „Торговий дім „Енергія" від 31.05.2012 р. та наказом про особовий склад № 22-к від 01.06.2012 р.

Враховуючи вказане, видно, що позивач в особі директора Чорного С.П. уповноважив ОСОБА_1 представляти інтереси ТОВ „Торговий дім „Енергія" при роботі із суб'єктами господарювання та наділив останнього повноваженнями щодо підписання договорів, пов'язаних із реалізацію нафтопродуктів (купівлі-продажу, поставки), договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, а також документів до договорів, а саме: додаткових угод, видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних накладних, специфікацій, рахунків та актів приймання-передачі.

Крім того, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 р. у справі №903/732/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 17.03.2015р., встановлено, що станом на 30.04.13 р., ОСОБА_1 був уповноважений представником ТОВ „Торговий дім „Енергія" і мав право на підписання додаткових угод до Договору, зокрема Додаткової угоди від 30.04.13 р.

Доводи позивача про припинення дії довіреності виданої на ім'я ОСОБА_1„ оскільки, заява від 02.12.2013р. про скасування довіреності була надіслана ОСОБА_1 - 12.12.2013 р., тобто після укладення Додатку до Договору (30.04.13 р.).

Також відповідач вважає необгрунтованими та безпідставними твердження позивача щодо порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України, що, на думку позивача, є підставою для визнання угоди недійсною у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується третьою особою та відповідачем, станом на 30.04.13 р. ОСОБА_1 дійсно був засновником ПП „Нафтагруп".

Водночас, сторонами оспорюваної угоди є ТОВ „Торговий дім „Енергія"та ПП „Нафтагруп", при цьому від імені ПП „Нафтагруп" додаток підписано директором Круть О.П., який діяв на підставі Статуту, а від імені ТОВ „Торговий дім „Енергія" - ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 01.06.12 р., виданої директором товариства.

Ч.3 ст. 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Вказана норма права встановлює заборону на укладення правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені кількох контрагентів. Однак, на час підписання оскаржуваного Додатку, ОСОБА_1 не був представником відповідача, а тому не вчиняв правочин від його імені, як і особисто не виступав стороною угоди від 30.04.13 р.

Таким чином, із додатку від 30.04.13 р. не вбачається, що ОСОБА_1 діяв, як представник при підписанні даного додатку одночасно від імені обох господарюючих суб'єктів, а тому твердження позивача про порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України не є обгрунтованим.

Просить в позові відмовити.

Третя особа - ОСОБА_1 в задоволенні позову просить відмовити. Ним подано клопотання про доручення до матеріалів справи ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області стосовно закриття кримінального провадження №002622, де в досудовому слідстві було досліджено законність представництва ОСОБА_1 від імені ТОВ Торговий дім „Енергія". Зазначає, що дані докази підтверджують те, що він (ОСОБА_1.) був законним представником, який діяв згідно довіреності і мав повне право підписувати правочин (Додаток) 30.04.2013 року, крім того в порядку досудового розслідування ОСОБА_1 виступав представником ТОВ Торговий дім „Енергія" станом на 14.05.2013 року (дата/яка фігурує в заявці від 14.05.2013року).

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Енергія", м. Київ як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно із Витягом із ЄДР від 18.09.2014р. №19310987.

Приватне підприємство „Нафтагруп", с. Малиничі Хмельницького району як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно Витягу із ЄДР від 28.01.2015р. №19986418.

01.06.2012 р. ТОВ „Торговий дім „Енергія" уповноважило ОСОБА_1 згідно довіреності на представлення інтересів довірителя, зокрема представник за цією довіреністю має усі необхідні повноваження щодо підписання договорів купівлі-продажу, поставки нафтопродуктів; договорів перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, а також документів до договорів, а саме: додаткових угод; видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних; накладних; довіреностей; специфікацій; рахунків; актів приймання-передачі, тощо.

01.06.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Енергія" (код ЄДРПОУ № 31628650) (надалі - Замовник), в особі представника ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 01.06.2012 року, з одного боку, та Приватним підприємством „Нафтагруп" (ідентифікаційний код 34786759), в особі директора Круть Олександра Петровича (надалі „Перевізник"), який діє на підставі Статуту та ліцензії серія АВ №3360349 з іншого боку, було підписано Договір (річний) №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні.

Згідно з п.1.1 Договору „Перевізник" зобов'язується доставити автоцистернами довірені йому „Замовником" світлі нафтопродукти (вантаж) до пункту призначення та видати його особі, яка має право на їх одержання, у кількості та у терміни, відповідно до даного договору та зазначених погодженими „Перевізником" та „Замовником" заявками, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.1.2 Договору „Замовник" зобов'язується оплатити надані „Перевізником" послуги на підставі укладених до Заявок Актів приймання-передачі виконаних робіт, які є невід'ємною частиною цього договору.

„Перевізник" зобов'язаний виконати перевезення, а „Замовник" має забезпечити приймання та відпуск вантажів у строки, обумовлені сторонами погодженою Заявкою (п. 1.3 договору).

Згідно із п.2 договору перевезення вантажів виконуються „Перевізником" лише на підставі Заявок, що подає „Замовник" за формою відповідно до додатка №1 при умові підписання цієї заявки „Перевізником". У разі необхідності, окремі пункти заявки у новій редакції додатково погоджуються з „Замовником". Заявка на перевезення вантажів може бути узгоджена із „Перевізником" шляхом обміну факсимільними повідомленнями з подальшим обміном оригіналами на протязі 3-х днів. У разі необхідності здійснити відправку вантажу на іншу адресу, сторони погоджують додаткову Заявку. Оформлена заявка, завірена „Перевізником", при пред'явленні водієм, який виконує обов'язки експедитора, є підставою для одержання ним вантажу для перевезення з матеріальною відповідальністю „Перевізника".

Пунктом 4 договору передбачено, що договірна вартість кожної окремо наданої транспортної послуги визначається відповідною Заявкою, яка є водночас рахунком-фактурою. Базисна вартість транспортних послуг погоджується сторонами шляхом підписання Заявки на надання транспортних послуг. Розрахунки між „Перевізником" та „Замовником" здійснюються у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок „Перевізника" у термін 3-х днів після виконання „Перевізником" умов цього договору, що підтверджується відмітками на транспортних документах, що засвідчують доставку вантажу адресату на підставі відповідно укладених Актів приймання-передачі виконаних робіт.

Сторони у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань по цьому договору несуть повну матеріальну відповідальність у межах, передбачених чинним законодавством України (п.5.1 договору).

„Замовник" у разі несвоєчасної сплати „Перевізнику" за транспортні послуги сплачує останньому неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення за кожен день прострочення (п. 5.3 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Договір діє протягом одного року. Дія даного договору вважається продовженою на такий саме строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором в випадку, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення дії цього Договору жодна зі сторін договору не заявить у письмовій формі іншого (п. 8.1 договору).

Згідно з п. 8.2 зобов'язання сторін по договору виникають після погодження сторонами заявки на виконання транспортних послуг.

Вказаний договір підписаний представником ТОВ ТД „Енергія" ОСОБА_1 та директором ПП „Нафтагруп" О.П. Круть, а також скріплений печатками сторін.

30.04.2013 р. між ТОВ ТД „Енергія" в особі представника ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, та ПП „Нафтагруп" в особі директора Круть О.П. було підписано Додаток до договору (річний) №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012 р., яким сторони внесли зміни в п.п.1.1, 8.4 та 8.4.1 Договору (річний) №60/1 від 01.06.2012 р., а саме:

- пункт 1.1. договору (річний) №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012 року викласти та погодити в наступній редакції: „Перевізник зобов'язується доставити автоцистернами довірені йому „Замовником" світлі нафтопродукти (вантаж) до пункту призначення та видати його особі, яка має право на їх одержання, у кількості та у терміни, відповідно до умов даного договору та зазначених, погодженими „Перевізником" та „Замовником" заявкою на кожне перевезення, що є невід'ємною частиною цього договору і підлягає укладанню відповідно до п. 8.4. Договору.

- Пункт 8.4. договору (річний) № 60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012 року викласти та погодити в наступній редакції: „при підписанні змін, доповнень, додатків, заявок на перевезення вантажу та інших документів по даному Договору сторонами повинно бути підписано дані документи особисто, через законного представника, який діє на підставі Статуту та/або на підставі довіреності з обов'язковим проставленням з боку обох сторін печаток підприємств в іншому випадку такі додатки, доповнення, заявки на перевезення вантажу та інші документи не можуть вважатись належними та не мають юридичної сили і не підлягають виконанню".

- Додати пункт 8.4.1 до договору (річний) № 60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012 року та викласти, погодити його в наступній редакції: „В разі відсутності у будь-якої сторони хоча б одного документа, який би належним чином підтверджував факт здійснення замовлення з боку „ЗАМОВНИКА" та перевезення з боку „ПЕРЕВІЗНИКА" до яких відноситься належно оформлені договір перевезення, заявка на перевезення, акт виконаних робіт - спір не підлягає розгляду у постійно діючому третейському суді при Асоціації „Спілка Нафтотрейдерів України" і підлягає розгляду в господарських судах України.

Даний Додаток підписаний представником ТОВ ТД „Енергія" ОСОБА_1 та директором ПП „Нафтагруп" О.П. Круть. Місце укладення додатку: м. Київ.

З наявної в матеріалах справи довіреності від 01.06.2012 р., виданої ТОВ „Торговий дім „Енергія" на ім'я ОСОБА_1, вбачається, що ОСОБА_1 діє як повноважена особа від імені Довірителя, представляє його інтереси при роботі з суб'єктами господарювання, зокрема: господарськими організаціями, що є юридичними особами, створеними відповідно до діючого законодавства України; державними, комунальними та іншими підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до законодавства як підприємці.

Представник за цією довіреністю має усі необхідні повноваження щодо підписання договорів купівлі-продажу, поставки нафтопродуктів; договорів перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, а також документів до договорів, а саме:

- додаткових угод;

- видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних накладних;

- довіреностей;

- специфікацій;

- рахунків;

- актів приймання-передачі, тощо.

На підставі вищезазначеної довіреності діяв ОСОБА_1 під час укладення додатку від 07.05.2013 р.

04.11.2013 р. комісією ТОВ „Торговий дім „Енергія" було проведено службове розслідування, про що складено акт, та встановлено неправомірність дій ОСОБА_1 щодо підписання ним від імені ТОВ „Торговий дім „Енергія" по довіреності, виданої 01.06.2012 р. договору (річного) №60/2 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, укладений з ПП „Нафтагруп" 01.06.2013 р.; визнано дії ОСОБА_1, що працював на посаді менеджера зі збуту за сумісництвом в період з 02.04.2012 р. по 19.09.2013 р., такими, що вчинені з перевищенням своїх повноважень та неналежним виконанням службових обов'язків.

В подальшому рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Торговий дім „Енергія", оформлених протоколом від 02.12.2014 р., визнано дії ОСОБА_1 в період з 02.04.2012 р. по 19.09.2013 р. вчинені з перевищенням своїх повноважень та не схвалювати укладені ОСОБА_1 від імені Товариства додатки від 30.04.2013р. та від 07.05.2013р. до Договору (річного) №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому і міжміському сполученні.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації „Спілка Нафтотрейдерів України" від 06.06.2014 р. у справі №20/05-14 позов задоволено та стягнуто із ПП „Нафтагруп" на користь ТОВ „Торговий дім „Енергія" 44 332,71 грн. в порядку регресу, як з винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 24.11.2014 р. у справі №903/732/14 відмовлено в задоволенні заяви ПП „Нафтагруп" про визнання недійсним та скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації „Спілка Нафтотрейдерів України" від 06.06.2014 р. у справі №20/05-14 за позовом ТОВ „Торговий дім „Енергія" до ПП „Нафтагруп" про стягнення в порядку регресу 44 332,71 грн. Рішення третейського суду залишено без змін.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 р. у справі №903/732/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 17.03.2015 р., ухвалу місцевого господарського суду скасовано, заява приватного підприємства „Нафтагруп" про визнання недійсним та скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації „Спілка нафтотрейдерів України" від 06.06.2014 р. по справі №20/05-14 задоволена частково. Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації „Спілка нафтотрейдерів України" від 06.06.2014р. по справі №20/05-14 за позовом ТОВ „Торговий Дім „Енергія" до ПП „Нафтагруп" про стягнення в порядку регресу 44 332,71 грн. В решті заяви відмовлено.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду та частково задовольняючи заяву ПП „Нафтагруп", суд апеляційної інстанції (з яким погодився суд касаційної інстанції) вказав на те, що місцевим господарським судом неправомірно залишено поза увагою додаток від 07.05.2013 року до договору №60/1 від 01.06.2012 року, яким, не передбачено розгляд спорів, що виникають з умов договору (річний) №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні постійно діючим третейським судом при Асоціації „Спілка нафтотрейдерів України" відповідно до регламенту даного суду після 07.05.2013 р. без укладення третейської угоди в кожному окремому випадку спору між сторонами.

Вважаючи, додаток від 30.04.2013 р. до договору №60/1 від 01.06.2012 р. таким, що суперечать приписам ч.3 ст.203 ЦК України, позивач звернувся до суду з позовом про визнання останнього недійсним.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені ст.215 ЦК України. Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 203 ЦК України).

При цьому, статтею 215 ЦК України визначені підстави недійсності правочину, зокрема: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, зокрема: відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правоздатність сторін правочину; свободу волевиявлення учасників правочину та відповідність волевиявлення їх внутрішній волі; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів (ч.ч.1, 2 ст. 237 Цивільного кодексу України).

Статтею 238 Цивільного кодексу України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Відповідно до ст.246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України, органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов'язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Торговий дім „Енергія" в особі директора Чорного С.П. видало на ім'я ОСОБА_1 довіреність від 01.06.2012 р., відповідно до якої ОСОБА_1 діє, як уповноважена особа від імені Довірителя, представляє його інтереси при роботі з суб'єктами господарювання, зокрема: господарськими організаціями, що є юридичними особами, створеними відповідно до діючого законодавства України; державними, комунальними та іншими підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до законодавства як підприємці.

Із змісту довіреності видно, що ОСОБА_1 має усі необхідні повноваження щодо підписання договорів купівлі-продажу, поставки нафтопродуктів; договорів перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні, а також документів до договорів, а саме: додаткових угод; видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних накладних; довіреностей; специфікацій; рахунків; актів приймання-передачі, тощо.

Повноваження директора ТОВ „Торговий дім „Енергія" Чорного С.П. станом на 01.06.2012р., підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ „Торговий дім „Енергія" від 31.05.2012р. та наказом про особовий склад №22-к від 01.06.2012 р.

Поряд з цим, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2015 р. у справі №903/732/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 17.03.2015р., встановлено, що станом на 30.04.15 р., ОСОБА_1 був уповноважений представником ТОВ "Торговий дім "Енергія" і мав право на підписання додаткових угод до Договору, зокрема Додаткової угоди від 30.04.13 р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що довіреність б/н від 01.06.2012 р., яка засвідчена підписом директора ТОВ „Торговий дім „Енергія" Чорного С.П. та скріплена печаткою підприємства відповідача, відповідає вимогам ст. 246 Цивільного кодексу України, а тому станом на 30.04.2013 р. ОСОБА_1 мав необхідний обсяг повноважень щодо підписання договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні та додаткових угод від імені ТОВ „Торговий дім „Енергія". Суд звертає увагу, що дана довіреність не містить обмежень ОСОБА_1 щодо обсягу представництва інтересів позивача.

Судом не беруться до уваги також доводи позивача про припинення дії довіреності виданої на ім'я ОСОБА_1, оскільки, заява від 02.12.2013 р. про скасування довіреності була надіслана ОСОБА_1 - 12.12.2013 р., тобто після укладення Додатку до Договору (30.04.12 р.).

Крім того, на виконання вимог постанови Вищого господарського суду України по даній справі від 12.01.2016 року досліджувались обставини справи стосовно того, що ОСОБА_1, як представник ТОВ „Торговий дім „Енергія", водночас є засновником ПП "Нафтогруп".

Посилаючись на те, що ОСОБА_1, як представник ТОВ „Торговий дім „Енергія", водночас є засновником ПП "Нафтогруп", позивач стверджує, що останній діяв від імені обох господарюючих суб'єктів чим ставив під загрозу інтереси позивача.

В судовому засіданні було встановлено, що станом на 30.04.13 р. ОСОБА_1 дійсно був засновником ПП "Нафтогруп".

Водночас, сторонами оспорюваної угоди є ТОВ "Торговий дім "Енергія"та ПП „Нафтагруп", при цьому від імені ПП "Нафтагруп" додаток підписано директором Круть О.П., який діяв на підставі Статуту, а від імені ТОВ "Торговий дім "Енергія" - ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 01.06.12 р., виданої директором товариства.

Відповідно до ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Вказана норма права встановлює заборону на укладення правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені кількох контрагентів.

Однак, на час укладення спірного Додатку, ОСОБА_1 не був представником відповідача, а тому не вчиняв правочин від його імені, як і особисто не виступав стороною угоди від 30.04.13 р.

Таким чином, із додатку від 30.04.13 р. не вбачається, що ОСОБА_1 діяв, як представник при підписанні даного додатку одночасно від імені обох господарюючих суб'єктів, а тому твердження позивача про порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України не є обгрунтованим.

Сам факт того, що ОСОБА_1 є одноособовим власником та засновником відповідача та представником позивача за довіреністю, не доводить факту існування у останнього умислу на вчинення правочину всупереч інтересам довірителя.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, факт вчинення третьою особою спірного правочину в своїх інтересах або третьої особи, як і не доведено того, що на час вчинення правочину третя особа була представником відповідача .

Доводи позивача про те, що спірний додаток не завізований, тобто не містить підписів відповідних посадових осіб товариства (менеджера, бухгалтера, юрисконсульта, тощо) судом не беруть до уваги, оскільки ст. 203 ЦК України передбачено вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких відсутня вимога щодо обов'язкового візування договору. Не містить таких вимог до укладення договорів і в інших законодавчих актах.

На виконання вимог постанови Вищого господарського суду України по даній справі від 12.01.2016 року судом з'ясовувалось питання про витребування оригіналу Додатку від 30.04.2013р. до договору №60/1 та наявність зі сторони позивача дій на схвалення даного правочину (Додатку).

Представник відповідача у судовому засіданні повідомив суд про неможливість надання оригіналу додатку через його відсутність. Натомість ним було надано для огляду нотаріально завірену копію.

У своєму поясненні він зазначив, що 22.04.2015 року, згідно ухвали господарського суду м. Києва по справі № 910/10196/15 було призначено розгляд справи між ПП „Нафтагруп" та ТОВ „Торговий дім „Енергія" на 28.05.2015 року. Як доказ про стягнення даних коштів було пред'явлено суду такі документи, як договір перевезення № 60/1 від 01.06.2012 року, договір перевезення № 60/2 від 0.1.06.2013 року, додаток від 30.04.2013 року, додаток від 07.05.2013 року до договору перевезення № 60/1 від 01.06.2012 року, тощо.

При прибутті на судове засідання представником було взято із собою весь пакет згаданих документів, оригінали яких було викрадено невідомими людьми.

За наслідками крадіжки ПП „Нафтагруп" звернулось із заявою від 28.05.2015 року до Шевченківського районного управління УМВС України в м. Києві.

Доказом який підтверджує факт звернення із такою заявою є копія даної заяви, опис вкладення поштового відправлення від 28.05.2015 року, фіскальний чек № 2375 від 28.05.2015 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 10.06.2015 року (дані докази було долучено до матеріалів справи № 924/612/15).

30.11.2015 року ПП „Нафтагруп" отримало лист вих. № 59/4703 від 4-го ВП управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про те, що за згаданим фактом скоєння крадіжки було відкрито кримінальне провадження № 0006913. Але 18.06.2015 року слідчим відділом винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Крім того, під час слухання справи суддею господарського суду Хмельницької області Магерою В.В., представником ПП „Нафтагруп" надавалось для огляду, за вимогою суду оригінал додатку від 30.04.2013 року до договору №60/1 від 01.06.2012 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердив те, що вказаний додаток існував і повідомив про неможливість його надання. Також сторони підтвердили про наявність між сторонами договірних відносин відповідно до укладеного Додатку.

Приймаючи до уваги, що сторонами у судовому засіданні було повідомлено суд про відсутність у них оригіналу додатку, витребувати його немає можливості.

Враховуючи викладене, суд приймає рішення за наявними матеріалами справи.

Статтею до ст.241 Цивільного кодексу України визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Під час розгляду справи представником відповідача було надано додаткові докази по справі, зокрема акти виконаних робіт, Товарно-транспортні накладні, заявки, податкові накладні та докази здійснення збоку позивача за отримані послуги за період з квітня по травень 2013 року (завірені копії в матеріалах справи).

Із вказаних документів вбачається, що позивач подаючи заявки на перевезення вантажів посилається не лише на договір №60/1 від 01.06.2012року, а і на оспорюваний ним Додаток від 30.04.2013 року. Крім того, ним здійснювалась оплата за виконанні перевезення відповідно до Актів прийому-передачі, які укладались відповідно до заявок.

Таким чином, вказані докази свідчать про вчинення позивачем дій, які схвалювали укладений між сторонами Додаток від 30.04.2013року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що при підписанні оскаржуваного Додатку, сторонами дотримано усі загальні вимоги необхідні для дійсності правочину, у розумінні статті 203 ЦК України.

Враховуючи, що додаток від 30.04.2013 р. до договору №60/1 від 01.06.2012 р. підписано уповноваженими представниками сторін, згідно вимог до ст.181 ГК України (підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками підприємств), а із змісту зазначеного додатку вбачається досягнення сторонами усіх істотних умов, зазначений додаток в розумінні наведених норм закону є укладеним та відповідно до ст.629 ЦК України обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене вимоги позивача не підтвердженні належними доказами і не відповідають положенням чинного законодавства.

Тому, у позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія", м. Київ до Приватного підприємства „Нафтагруп", с. Малиничі, Хмельницький район, Хмельницька область про визнання недійсним Додатку від 30.04.2013 р. до договору №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012 р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія" та Приватним підприємством „Нафтагруп" належить відмовити.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача, у зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія", м. Київ до Приватного підприємства „Нафтагруп", с. Малиничі, Хмельницький район, Хмельницька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Хмельницький про визнання недійсним Додатку від 30.04.2013р. до договору №60/1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 01.06.2012р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Енергія" та Приватним підприємством „Нафтагруп", відмовити.

Повний текст рішення складено 28.03.2016 року.

Суддя В.О. Шпак

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Щекавицька, 37/48, кв.1, Подільський р-н, м. Київ, 04071)

3 - відповідачу: ПП „Нафтагруп" (с. Малиничі, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 31331)

4- треті особі - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)