РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016Справа №910/2102/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології"

про стягнення 149 409,42 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кононенко О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" звернулося до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" основного боргу в сумі 62 472,96 грн., пені в сумі 8 049,89 грн. та 3% річних у сумі 532,81 грн. відповідно до договору на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 24.03.2009 № 3075/122м-09.

01.04.2016 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі від 25.01.2006 №1-5/45 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, докази цього містяться в матеріалах справи.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

До прийняття рішення у справі, позивач використовуючи своє право передбачене статтею 22 ГПК України надав заяви про збільшення розміру своїх позовних вимог. Судом прийнято до уваги, що згідно пункту 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що стаття 22 ГПК України передбачає право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Матеріали справи підтверджують, що фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог в частині основного боргу за період з січня 2015 року по березень 2016 року. Дана заява відповідає вимогам ГПК України, тому приймається судом, у зв'язку з чим, ціна позову по даній справі дорівнює 149 409,42 грн. і складається із:

- суми основного боргу в розмірі 140 826,72 грн.;

- пені в сумі 8 049,89 грн.;

- 3% річних у сумі 532,81 грн.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 24.03.2009 між Державним підприємством "Український державний центр радіочастот", далі Виконавець, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології", далі Замовник, було укладено договір на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів № 3075/122м-09, далі Договір, предметом якого є проведення виконавцем робіт, пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ Замовника (п. 1.1 Договору).

Виконання робіт підтверджується відповідним актом виконаних робіт підписаними обома сторонами. Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за проведені роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу Замовника (п.п. 3.2, 3.3 Договору).

Згідно з п. 3.4 Договору розрахунки між Виконавцем і Замовником за роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів проводяться шляхом перерахування суми, що виставлена в платіжному документі, на розрахунковий рахунок Виконавця, протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку.

На виконання умов Договору позивачем виконані роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів належним чином на загальну суму 140 826,72 грн., що підтверджується підписаними сторонами без претензій та зауважень актами виконаних робіт за період з липня 2015 року по березень 2016 року: від 31.07.2015 № 15-8798 на суму 12 696 грн.; від 31.08.2015 № 15-9711 на суму 12 550,32 грн.; від 30.09.2015 № 15-11772 на суму 12 444,24 грн.; від 30.10.2015 № 15-12595 на суму 12 338,16 грн.; від 30.11.2015 № 15-14613 на суму 12 444,24 грн.; від 31.12.2015 № 15-15796 на суму 19 614,96 грн.; від 29.01.2016 № 16-1018 на суму 19 681,44 грн.; від 29.02.2016 № 16-2357 на суму 19 614,96 грн.; від 31.03.2016 № 16-4034 на суму19 442,40 грн.; позивач направив на адресу відповідача рахунки: від 30.07.2015 № 8798 на суму 12 696 грн.; від 26.08.2015 № 9711 на суму 12 550,32 грн.; від 30.09.2015 № 11772 на суму 12 444,24 грн.; від 23.10.2015 № 12595 на суму 12 338,16 грн.; від 30.11.2015 № 14613 на суму 12 444,24 грн.; від 25.12.2015 № 15796 на суму 19 614,96 грн.; від 29.01.2016 № 1018 на суму 19 681,44 грн.; від 29.02.2016 № 2357 на суму 19 614,96 грн.; від 30.03.2016 № 4034 на суму 19 442,40 грн.

Свої зобов'язання з оплати виставлених рахунків за виконані роботи відповідач не виконав, у зв'язку з чим за ним утворився основний борг у сумі 140 826,72 грн., який позивач намагається стягнути.

Додатково, з посиланням на приписи статті 625 ЦК України, позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 532,81 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору за порушення грошових зобов'язань Замовник сплачує Виконавцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на момент здійснення розрахунків від суми простроченого платежу. Позивач стверджує, що мало місце несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а тому наполягає на стягненні з відповідача пені в сумі 8 049, 89 грн.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Судом прийнято до уваги що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання в розумінні ст. 55 ГПК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" радіочастотний моніторинг здійснюється з метою захисту присвоєнь радіочастот, визначення наявного для використання радіочастотного ресурсу України, ефективності використання розподілених смуг радіочастот та розроблення науково обґрунтованих рекомендацій для прийняття відповідних рішень щодо підвищення ефективності використання та задоволення потреб користувачів радіочастотного ресурсу України. Частиною 4 даної статті визначено, що радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального та спеціального користування здійснюється за рахунок користувачів радіочастотного ресурсу.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи факт виконання позивачем належним чином робіт з липня 2015 року по березень 2016 року пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ) та факт порушення відповідачем своїх зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати цих робіт підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 140 826, 72 грн.

Згідно вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам цієї статті. Оскільки мало місце прострочення грошового зобов'язання, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 532,81 грн. також обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 названого закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зобов'язання не припинилося виконанням проведеним належним чином з боку відповідача та мала місце несвоєчасна оплата за Договорами, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені обґрунтовані та підлягають задоволенню, а наданий позивачем розрахунок пені окремо по кожному рахунку на загальну суму 8 049,89 грн. відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2 241,14 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології", згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 629, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 55, 193, 232 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології", 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 5/1А, , на користь:

- Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", 03179, м. Київ, пр-т. Перемоги, 15й км, , основний борг у сумі 140 826,72 грн., пеню в сумі 8 049, 89 грн., 3% річних у сумі 532, 81 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 241, 14 грн., видавши наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 27.04.2016

Суддя Ю.О.Підченко