ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.04.2016 Справа №905/1242/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кротінової О.В., суддів: Кучерявої О.О., Осадчої А.М.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод», м.Красноармійськ Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Горлівка Донецькоїобласті, ,

про стягнення 45 079,76 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю, -

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 01.10.2015р. по 15.10.2015р., з 15.10.2015р. по 20.10.2015р., 20.10.2015р. з 12год.18хв. по 12год. 25хв., з 29.10.2015р. по 03.12.2015р., з 03.12.2015р. по 05.01.2016р., з 01.03.2016р. по 17.03.2016р. та з 07.04.2016р. по 21.04.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Красноармійський динасовий завод», м.Красноармійськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області (спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21900720 від 21.04.2016р.) про стягнення 45079,76 грн., у тому числі 24117,45 грн. суми основного боргу, 20196,47 грн. інфляційних витрат та 765,84 грн. 3% річних (з урахуванням заяви позивача №юр16/13 від 16.03.2016р. про зменшення позовних вимог).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. із відповідачем, неналежне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано додаток №1 до позовної заяви «Розрахунок ціни позову», у копіях: договір про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. із додатком №1 від 29.08.2011р. «Однолінійна схема спільного використання технологічних електричних мереж ПуАТ «Красноармійський динасовий завод», додатком №2 б/д «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності Сторін», додатком №3(7) від 29.08.2011р. «Баланс споживання та передачі електричної енергії у технологічних електричних мережах спільного використання» для визначення долі плати ПАТ «Донецькобленерго» за спільне використання технологічних електричних мереж», додатком №4 б/д «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», додатком №5 від 10.10.2011р. «Обєм технологічних електричних мереж в умовних одиницях», додатком №7(3) б/д «Приєднана потужність електроустановок у точці приєднання на межі балансової належності», додатком №3 від 24.09.2013р. «Баланс споживання та передачі електричної енергії у технологічних електричних мережах спільного використання за 2012 рік» для визначення долі плати ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за спільне використання технологічних електричних мереж», додатком №6_2014 від 25.12.2013р. «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», додатком №8 від 04.10.2013р. «Кошторис витрат Власника на утримання технологічних електричних мереж спільного використання для відшкодування у 2014 році (на базі факту 2012 року)», додатковою угодою №2 від 25.12.2013р. до нього; акти прийому-здачі виконаних робіт з передачі електричної енергії в процесі спільного використання технологічних електричних мереж №б/н від 31.08.2014р., №б/н від 31.10.2014р., №б/н від 30.11.2014р., №б/н від 31.12.2014р., повідомлення №юр16/05 від 03.03.2015р. про необхідність погашення боргу на суму 65044,80 грн., квитанція №00632940, рекомендоване повідомлення датоване 18.03.2015р., виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців АА №532420 від 10.01.2013р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.15, 16, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 54 Господарського процесуального кодексу України.

27.08.2015р. відповідач електронною поштою надіслав копію відзиву на позовну заяву №б/н б/д, відповідно до якого останній вказує на відсутність доказів надіслання йому позивачем рахунків, а відтак відповідач є таким, що не прострочив виконання.

30.09.2015р. від відповідача електронною поштою отримано копію відзиву на позовну заяву №52юр-1646/15 від 29.09.2015р., за змістом якого зазначає про відсутність права у відповідача вимагати сплати рахунків, які не отримані позивачем, крім того вказує на те, що до матеріалів справи не надані документи, які підтверджують повноваження представників сторін, а також представлений розрахунок ціни позову не є обґрунтованим та не дає можливості встановити дату початку зобовязань, що є підставою відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До відзиву додано копії клопотань №51юр-1650/15 від 29.09.2015р. про зобов'язання позивача надати докази отримання відповідачем рахунків за спірний період часу; №51юр-1648/15 від 29.09.2015р. про виклик у судове засідання представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; №51юр-1649/15 від 29.09.2015р. про зобов'язання позивача надати докази повноважень осіб як зі сторони позивача так і відповідача на підписання актів отримання рахунків; довіреності на представника ОСОБА_2, а також копії клопотання №б/н від 29.09.2015р., яким до матеріалів справи додано платіжне доручення № від 27.08.2015р., доповнення до відзиву на позовну заяву №б/н від 29.09.2015р. з контррозрахунком інфляційних витрат.

У задоволенні клопотань відповідача №51юр-1650/15 від 29.09.2015р. про зобов'язання позивача надати докази отримання відповідачем рахунків за спірний період часу та №51юр-1649/15 від 29.09.2015р. про зобов'язання позивача надати докази повноважень осіб як зі сторони позивача, так і відповідача на підписання актів і отримання рахунків судом відмовлено за безпідставністю, адже перша вимога є вже відображеною в ухвалі господарського суду від 05.08.2015р. по справі №905/1242/15, стосовно другої під час провадження по справі, беручи до уваги проведені відповідачем оплати, встановлено фактичне погодження сторонами відомостей, які зафіксовано у представлених суду актах прийому-здачі виконаних робіт і рахунках, та підтверджено їх отримання відповідачем.

01.10.2015р. від відповідача електронною поштою надійшло клопотання №б/н б/д про виклик у судове засідання представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, в особі відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, у Донецькій області для дачі пояснень зі спірних питань, що виникли при розгляді справи та надати суду письмові пояснення стосовно спірних правовідносин.

Означене клопотання відповідача задоволено судом, про що винесено ухвалу господарського суду Донецької області від 05.10.2015р.. Явка не відбулась.

01.10.2015р. позивачем через канцелярію суду надано заяву про виконання вимог ухвали суду №юр16/56 від 30.09.2015р. з копіями рахунків-фактури №109 від 29.08.2014р., №139 від 31.10.2014р., №156 від 28.11.2014р., №171 від 31.12.2014р., акту звірки взаємних розрахунків за четвертий квартал 2014р., фіскальних чеків від 30.10.2014р., від 18.11.2014р., від 18.12.2014р., від 05.03.2015р., квитанцій №00631049, №00632940, супровідних листів №16/177 від 30.10.2014р., №16/182 від 17.11.2014р., №16/191 від 17.12.2014р., №16/37 від 03.05.2015р., повідомлень про вручення поштових відправлень датоване 25.12.2014р. та 18.03.2015р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.10.2015р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/1242/15 на 15 днів по 20.10.2015р., в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

15.10.2015р. відповідачем через канцелярію суду надано клопотання №51юр-1692/15 від 15.10.2015р. про припинення провадження по справі в сумі 51645,12 грн., а також копії: заяви №51юр-1691/15 від 13.10.2015р. у порядку ст.601 Цивільного кодексу України, ст.202,203 Господарського кодексу України, опис вкладення у цінний лист датований 13.10.2015р., фіскального чеку №6842 від 13.10.2015р., договору про постачання електричної енергії №17-14/270 від 15.11.2006р., рахунку за активну електроенергію №02/17 за грудень 2014р., рахунку за реактивну електроенергію №02/17 за грудень 2014р., акту прийняття-передачі товарної продукції між «ДТЕК Донецькобленерго» та ПАТ «Красноармійський динасовий завод» за грудень 2014р., довіреності на представника позивача б/н від 01.12.2014р., банківських виписок за 28.01.2015р., за 04.02.2015р., за 22.01.2015р.

15.10.2015р. позивачем представлено суду клопотання №б/н від 15.10.2015р., яким додано заяву про зменшення позовних вимог №б/н від 14.10.2015р. до 69745,71 грн., у тому числі борг 48783,40 грн., сума інфляції 20196,47 грн. та 3% річних 765,84 грн.; та копію платіжного доручення № від 27.08.2015р.

19.10.2015р. відповідач електронною поштою надіслав копії листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №7534/20/61-15 від 27.07.2015р. та пояснень №б/н від 19.10.2015р., за змістом яких наголошує, що зарахуванням можуть бути припинені зобовязання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобовязань; зауважено на можливості проведення зарахування зустрічних однорідних вимог у випадках розрахунків за спільне використання технологічних електричних мереж та на праві сторони, яка не погоджується з проведенням такого зарахування, на підставі ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

20.10.2015р., з дотриманням приписів ст.ст.2-1, 4-6 Господарського процесуального кодексу України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено колегіальний розгляд справи.

29.10.2015р. відповідачем надано додатковий відзив на позовну заяву №51юр-1741/15 від 28.10.2015р., за змістом якого зазначає про складну обстановку на території Донецької області, яка повязана з ескалацією конфлікту, заворушеннями, дестабілізацією роботи підприємств, що зумовило виникнення надзвичайного стану в електроенергетиці, крім того пошкодження та руйнування електричних мереж та підстанцій носить масштабний характер, в звязку зі значними збитками, відповідач вимушений звернутися до головного управління МВС в Донецькій області із заявами про відкриття кримінальних проваджень; посилається на зростання дебіторської заборгованості; підкреслює специфіку діяльності підприємства та наявність форс-мажорних обставин; свідчить про відкладення терміну виконання зобовязань у підприємства за договором №14/300/2011 від 10.08.2012р. на строк дії обставин непереборної сили на підставі п.8.3.1 цього договору.

До відзиву додано копію сертифікату №2125 (вих. №5929/05-4 від 10.12.2014р.) про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили).

01.12.2015р. від відповідача на електронну адресу суду надійшло у копіях: додатковий відзив на позовну заяву №51юр-1741/15 від 28.10.2015р. із сертифікатом №2125 (вих. №5929/05-4 від 10.12.2014р.) про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили); клопотання №б/н від 01.12.2015р. про припинення провадження по справі в сумі 56640,05грн., заяви №51юр 1883/15 від 30.11.2015р. та №51юр-1691/15 від 13.10.2015р. в порядку ст.601 Цивільного кодексу України, ст.202, 203 Господарського кодексу України, платіжне доручення № від 27.08.2015р., довіреність на представника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.12.2015р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/1242/15 на 15 днів по 05.01.2016р., в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

25.12.2015р. відповідач електронною поштою надіслав копії клопотання №51юр-1929/15 від 14.12.2015р. з описом вкладення у цінний лист датованим 09.12.2015р.

29.12.2015р. від відповідача електронною поштою надішли копії клопотання №б/н від 17.12.2015р., опису вкладення у цінний лист датований 09.12.2015р. та фіскального чеку №1981 від 09.12.2015р.

04.01.2016р. позивачем через канцелярію суду надано заперечення на заяви про припинення зобов'язань заліком зустрічних вимог №юр16/95 від 30.12.2015р., за змістом яких посилається на помилковий розрахунок сум, що підлягають сплаті ПАТ «Красноармійський динасовий завод» за спожиту реактивну енергію у грудні 2014р., безпідставну відмову у здійсненні перерахунку за фактичними даними приладів обліку, у звязку з чим, сума 35 383,72грн. не може враховуватись для проведення заліку зустрічних однорідних вимог, стосовно заяви №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. на суму 4994,93грн. стверджує про відсутність заборгованості за реактивну енергію спожиту у серпні-жовтні 2014р., а відтак просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача припинити провадження по справі в сумі 56640,05грн., задовольнивши лише клопотання про припинення провадження в сумі 16261,40 грн. сплаченої платіжним дорученням від 27.08.2015р. №.

До заперечень додано у копіях: листи №15/2 від 08.01.2014р., №15/11 від 09.02.2015р., №15/13 від 12.02.2015р., №15/15 від 17.02.2015р., №14/17 від 24.02.2015р., №55/ис-1122 від 18.02.2015р., квитанції №00632460 від 12.02.2015р., №00632436 від 24.02.2015р., №8 від 20.02.2015р., №00632720 від 05.03.2015р., акт звірки заборгованості станом на 01.02.2015р., рахунки за реактиви №02/17 від 06.01.2015р. за грудень 2014 року, №02/17 від 03.02.2015р. за січень 2015 року, додаткова угода №б/н від 16.04.2007р. з порядком розрахунків (додаток №5) та протоколом узгодження розбіжностей до договору про постачання електроенергії №17 від 15.11.2006р., повідомлення про припинення поставки електроенергії №12/7 від 08.01.2015р., №24/4 від 15.01.2015р., №66/8 від 26.01.2015р., №134 від 19.02.2015р., №504/1 від 16.07.2015р., №522/1 від 23.07.2015р.

05.01.2016р. змінено склад колегії суду (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.01.2016р.).

01.03.2016р. від відповідача електронною поштою надійшли копії заперечень №51юр-135/6 від 19.02.2016р., відповідно до яких останній наполягає на правомірності здійсненого зарахування зустрічних однорідних вимог, стверджує про наявність підстав відкладення терміну виконання зобовязань у ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за договором №14/300/2011 від 10.08.2012р. згідно його п.8.3.1.; також додано довіреність на представника підприємства.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.03.2016р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/1242/15 на 15 днів по 24.03.2016р., в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання позивача.

17.03.2016р. змінено склад суду та для розгляду справи призначено колегію у вищеозначеному складі суддів (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.03.2016р.).

17.03.2016р. електронною поштою надіслано у копіях заперечення №б/н б/д, у яких підтримано вищевикладену позицію відповідача зі спірних питань, а також заяви №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. та №51юр-1691/15 від 13.10.2015р., платіжне доручення № від 27.08.2015р., № від 29.01.2016р., довіреність на представника підприємства.

17.03.2016р. представником позивача подано заяву №юр16/13 від 16.03.2016р. про зменшення позовних вимог, якою остаточно визначено вимогу у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 45079,76 грн., у тому числі борг 24117,45грн., сума інфляції 20196,47 грн. та 3% річних 765,84грн.

Керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України дана заява прийнята судом та справа розглядається з урахуванням її змісту, про що відображено у протоколі судового засідання від 07.04.2016р.

05.04.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надійшли заперечення №б/н б/д в оригіналі, копії яких отримано судом електронною поштою 17.03.2016р.

06.04.2016р. від відповідача електронною поштою отримано заперечення №51юр-263/16 від 06.04.2016р., за змістом яких наведено обґрунтування проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог.

21.04.2016р. представником відповідача надані пояснення №51юр-269/16 від 14.04.2016р., у яких викладено обґрунтування зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. та розяснено, що борг в сумі 4994,93грн. виник у позивача перед відповідачем у звязку із неповним виконанням ним своїх зобовязань зі спати вартості електричної енергії поставленої у серпні-жовтні 2015р. і тому, безпосередньо у заяві, допущено помилку при визначенні року виникнення погашених зобовязань, яку усунуто шляхом виправлення описки листом №51юр-268/16 від 07.04.2016р.

До пояснень додано у копіях: лист №51юр-268/16 від 07.04.2016р. «Про виправлення описки», опис вкладення цінного листа датований 21.04.2016р. із фіскальним чеком від 21.04.2016р., довіреність на представника підприємства, опис вкладення у цінний лист датований 03.09.2015р. із фіскальним чеком від 03.09.2015р., рахунок за активну електричну енергію №02/17 від 02.09.2015р., рахунок за послуги з перетоків реактивної енергії №02/17 від 02.09.2015р., акт фіксації показань приладів обліку за серпень 2015р., акт прийняття-передавання товарної продукції від 01.10.2015р. за вересень 2015р., рахунок за активну електричну енергію №02/17 від 01.10.2015р., рахунок за послуги з перетоків реактивної енергії №02/17 від 01.10.2015р., лист відповідача на адресу позивача №2123 від 06.11.2015р. із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист датованим 06.11.2015р., рахунок за активну електричну енергію №02/17 від 04.11.2015р., рахунок за послуги з перетоків реактивної енергії №02/17 від 04.11.2015р., акт не допуску №020555 від 31.10.2015р., акт фіксації показань приладів обліку за жовтень 2015р., акт прийняття-передавання товарної продукції за жовтень 2015р., довіреність на представника позивача №юр16/92 від 28.12.2014р., банківські виписки за 23.09.2015р. та за 06.10.2015р., довіреність на представника позивача №б/н від 02.02.2015р., додаток №5 «Порядок розрахунків», №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору про постачання електричної енергії №17-14/270 від 15.11.2006р.

Розгляд справи відкладався на підставі приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання 21.042016р. не зявився, причин неявки не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні наполягав на припиненні провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, щодо нарахованих 3% річних та суми інфляційних витрат заперечив з підстав, викладених у представлених суду відзиві, доповненнях до відзиву, запереченнях та поясненнях.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

10.08.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Красноармійський динасовий завод» (Власник мереж) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» (Користувач) укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011, згідно з яким Власник мереж зобовязується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електромережами в точки приєднання електроустановок Користувача або інших субєктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору (п.1.1 договору).

Згідно п.3.1 договору Власник мереж має право, зокрема, на отримання від Користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж, визначеної відповідно до «Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008р. №691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008р. за №732/15423.

Відповідно до п.4.1 договору Користувач зобовязався здійснювати оплату за використання електричних мереж Власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж Власника мереж здійснюється згідно з додатком №6 «порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».

За визначаннями п.7.1 договору розрахунковим вважається період з 1 числа розрахункового місяця до такого самого числа наступного місяця.

Вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначена в додатку «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», розробленому відповідно до «Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008р. №691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008р. за №732/15423 (п.7.2 договору).

Як встановлено п.7.3 означеного договору оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Власником мереж рахунка та оформленого Акта прийому-здачі виконаних робіт у десятиденний термін з дати отримання рахунка.

Договір №14/300/2011 від 10.08.2012р. укладено до 31.12.2014р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством. У разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи цей договір втрачає чинність. У відповідності до ч.1 ст.212 Цивільного кодексу України зобовязання Користувача здійснювати відшкодування частини витрат з утримання технологічних електричних мереж спільного використання оговорені п.7.3 цього договору виникають з моменту включення НКРЕ України вказаних витрат до тарифу на передачу електричної енергії, який затверджений постановою НКРЕ України та після підписання сторонами всіх додатків, оговорених у п.10.5 цього договору (п.10.4 договору у редакції додаткової угоди №2 від 25.12.2013р.).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах та обумовлені ним зобовязання є такими, що виникли, і дане учасниками процесу не заперечується.

Додатковою угодою №2 від 25.12.2013р. до договору про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. останній доповнено додатком №6_2014 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» та визначено вважати його невідємною частиною цього договору. Додаток №6_2014 до договору про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. набирає чинності з 01.01.2014р.

У додатку №6_2014 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» сторони затвердили приймання до розрахунків у 2014р. щомісячну суму у розмірі 13551 грн. (без ПДВ), встановлену за даними кошторису, затвердженого Донецьким територіальним представництвом НКРЕ 04.10.2013р. на підставі даних за 2012р. (додаток №8 «Кошторис витрат Власника мереж на утримання технологічних електричних мереж спільного використання для влаштування у 2014р. (на базі факту 2012р.)»).

Матеріали справи містять акти прийому-здачі виконаних робіт з передачі електричної енергії в процесі спільного використання технологічних електричних мереж від 31.08.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р. та від 31.12.2014р. за серпень, жовтень-грудень 2014р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств. Згідно даних актів на виконання договору про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. позивачем надані відповідачу послуги з передачі електричної енергії в процесі спільного використання технологічних електричних мереж у серпні 2014р., жовтні-грудні 2014р. вартістю 16261,20 грн. з врахуванням податку на додану вартість 20%. Загальна вартість послуг, наданих позивачем відповідачу протягом вказаного періоду становить 65044,80 грн.

Доказів наявності заперечень щодо обсягу, порядку надання послуг та інших зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як свідчить п.7.3 договору здійснення оплати відповідачем проводиться на підставі виставленого позивачем рахунку та оформленого акту прийому здачі виконаних робіт у десятиденний термін з дати отримання рахунка.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу на підставі договору №14/300/2011 від 10.08.2012р. виставлені рахунки-фактури №109 від 29.09.2014р., №139 від 31.10.2014р., №156 від 28.11.2014р. та №171 від 31.12.2014р. на загальну суму 65044,80 грн.

Направлення відповідачу перелічених рахунків позивач підтверджує фіскальними чеками від 30.10.2014р., від 18.11.2014р., від 18.12.2014р., від 05.03.2015р., квитанціями №00631049, №00632940, супровідними листами №16/177 від 30.10.2014р., №16/182 від 17.11.2014р., №16/191 від 17.12.2014р., №16/37 від 03.05.2015р., повідомленнями про вручення поштових відправлень датованими 25.12.2014р. та 18.03.2015р.

Виходячи з відомостей, що містять приведені документи позивач направив відповідачу рахунок-фактуру №136 від 31.10.2014р. 30.10.2014р. (супровідний лист №16/177 від 30.10.2014р., фіскальний чек від 30.10.2014р.), повторно рахунки-фактури №109 від 29.09.2014р., №136 від 31.10.2014р. 18.11.2014р. (супровідний лист №16/182 від 17.11.2014р., фіскальний чек від 18.11.2014р.), рахунки-фактури №109 від 29.09.2014р., №139 від 31.10.2014р., №156 від 28.11.2014р. направлені 18.12.2014р. (супровідний лист №16/191 від 17.12.2014р., фіскальний чек від 18.12.2014р.) та рахунки-фактури №109 від 29.09.2014р., №139 від 31.10.2014р., №156 від 28.11.2014р. та №171 від 31.12.2014р. на загальну суму 65 044,80 грн. 05.03.2015р. (супровідний лист №16/37 від 03.05.2015р., фіскальний чек від 05.03.2015р.).

Разом з тим, факт отримання відповідачем спірних рахунків підтверджують повідомлення про вручення поштового відправлення, датовані 25.12.2014р. та 18.03.2015р..

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009р. №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового звязку», повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Вищевказані повідомлення містять поштову адресу відповідача та підпис його особи, що, на думку суду, є належним доказом отримання рахунків-фактур №109 від 29.09.2014р., №139 від 31.10.2014р., №156 від 28.11.2014р. 25.12.2014р. та рахунку-фактури №171 від 31.12.2014р. 18.03.2015р..

Крім того, доказів протилежного у розумінні ст.38 Господарського процесуального кодексу України суду не представлено.

Отже, за викладених обставин, а також приймаючи до уваги, що дата відправлення поштової кореспонденції у повідомленнях співпадає з датою відповідного супровідного листа до спірних рахунків, враховуючи приписи п.7.3 договору №14/300/2011 від 10.08.2012р., встановлено наступне:

рахунки №109 від 29.09.2014р., №139 від 31.10.2014р., №156 від 28.11.2014р. отримано 25.12.2014р. Оплата за ними повинна бути здійснена відповідачем не пізніше 04.01.2015р.;

рахунок №171 від 31.12.2014р. отримано 18.03.2015р. Оплата за ним повинна бути здійснена відповідачем не пізніше 28.03.2015р.

Разом з цим, відповідач розрахунки за спожиті на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. послуги протягом серпня 2014р., жовтня-грудня 2014р. у встановлені строки не здійснив.

Судом враховано наявність акту звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем за період четвертий квартал 2014р., у якому підписом та печаткою підприємств з боку обох сторін відображено у бухгалтерському обліку заборгованість за договором №14/300/2011 від 10.08.2012р. в загальній сумі 65 044,80грн.

Одночасно, позивач визначає у заяві №юр16/13 від 16.03.2016р. про зменшення позовних вимог суму боргу в розмірі 24117,45 грн., яка існує у такому розмірі в наслідок проведених відповідачем оплат згідно платіжних доручень № від 27.08.2015р. в сумі 16261,40 грн. та № від 29.01.2016р. в сумі 24665,95грн.

Проте, фактичні обставини справи свідчать про наступне.

Відповідно до платіжного доручення № 27.08.2015р. проведено оплату за спільне використання мереж згідно договору №14/300/2011 від 10.08.2012р. у сумі 16261,40грн.

Відповідачем представлено суду заяви №51юр-1691/15 від 13.10.2015р. та №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. у порядку ст.601 Цивільного кодексу України, ст.202,203 Господарського кодексу України.

За змістом заяви №51юр-1691/15 від 13.10.2015р. грошове зобовязання відповідача з оплати послуг наданих позивачем за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. за період жовтень 2014р. на суму 16 261,20грн. вважається погашеною у повному обсязі, за період листопад 2014р. на суму 16 261,20 грн. вважається погашеною у повному обсязі та за грудень 2014р. на суму 16 261,20 грн. вважається частково погашеною у сумі 2 861,32 грн. шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог з оплати ПАТ «Красноармійський динасовий завод» на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» боргу за реактивну електроенергію за договором на поставку електричної енергії №17 від 15.11.2006р.

На підтвердження відправлення даної заяви позивачу суду представлено опис вкладення у цінний лист датований 13.10.2015р.

За змістом заяви №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. (з урахуванням листа відповідача №51юр-268/16 від 07.04.2016р.) грошове зобовязання Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» з оплати послуг наданих позивачем за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. за період грудень 2014р. на суму 13399,68грн. вважається частково погашеною у сумі 4994,93 грн. шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог з оплати ПАТ «Красноармійський динасовий завод» на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» боргу за реактивну електроенергію за договором на поставку електричної енергії №17 від 15.11.2006р. за період серпень-жовтень 2015р.

На підтвердження відправлення даної заяви позивачу суду представлено опис вкладення у цінний лист датований 09.12.2015р.

Факт отримання даних заяв підтверджено представником позивача у судовому засіданні та зазначено, що заяву №51юр-1691/15 від 13.10.2015р. отримано 28.10.2015р. заяву №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. 22.12.2015р.

Обсяг зобовязань Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» перед відповідачем визначений у заявах про залік зустрічних позовних вимог підтверджує договір про постачання електричної енергії №17-14/270 від 15.11.2006р., рахунок за активну електроенергію №02/17 за грудень 2014р., рахунок за реактивну електроенергію №02/17 за грудень 2014р., акт прийняття-передачі товарної продукції між «ДТЕК Донецькобленерго» та ПАТ «Красноармійський динасовий завод» за грудень 2014р., довіреність на представника позивача б/н від 01.12.2014р., банківські виписки за 28.01.2015р., за 04.02.2015р., за 22.01.2015р., рахунок за активну електричну енергію №02/17 від 02.09.2015р., рахунок за послуги з перетоків реактивної енергії №02/17 від 02.09.2015р., акт фіксації показань приладів обліку за серпень 2015р., акт прийняття-передавання товарної продукції від 01.10.2015р. за вересень 2015р., рахунок за активну електричну енергію №02/17 від 01.10.2015р., рахунок за послуги з перетоків реактивної енергії №02/17 від 01.10.2015р., лист відповідача на адресу позивача №2123 від 06.11.2015р. із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист датованим 06.11.2015р., рахунок за активну електричну енергію №02/17 від 04.11.2015р., рахунок за послуги з перетоків реактивної енергії №02/17 від 04.11.2015р., акт не допуску №020555 від 31.10.2015р., акт фіксації показань приладів обліку за жовтень 2015р., акт прийняття-передавання товарної продукції за жовтень 2015р., довіреність на представника позивача №юр16/92 від 28.12.2014р., банківські виписки за 23.09.2015р. та за 06.10.2015р., довіреність на представника позивача №б/н від 02.02.2015р., додаток №5 «Порядок розрахунків», №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», №6 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» до договору про постачання електричної енергії №17-14/270 від 15.11.2006р.

Частиною 1 ст.220 та ч.3 ст.203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав, або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні правові підстави щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить і ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення зобов'язань та за своєю правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка оформляється заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та ст. 20 ГК України звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Доказів означеного звернення суду не представлено, окрім того, представлені позивачем листи №15/2 від 08.01.2014р., №15/11 від 09.02.2015р., №15/13 від 12.02.2015р., №15/15 від 17.02.2015р., №14/17 від 24.02.2015р., №55/ис-1122 від 18.02.2015р., квитанції №00632460 від 12.02.2015р., №00632436 від 24.02.2015р., №8 від 20.02.2015р., №00632720 від 05.03.2015р., акт звірки заборгованості станом на 01.02.2015р., рахунки за реактиви №02/17 від 06.01.2015р. за грудень 2014 року, №02/17 від 03.02.2015р. за січень 2015 року, додаткова угода №б/н від 16.04.2007р. з порядком розрахунків (додаток №5) та протоколом узгодження розбіжностей до договору про постачання електроенергії №17 від 15.11.2006р., повідомлення про припинення поставки електроенергії №12/7 від 08.01.2015р., №24/4 від 15.01.2015р., №66/8 від 26.01.2015р., №134 від 19.02.2015р., №504/1 від 16.07.2015р., №522/1 від 23.07.2015р., беручи до уваги наявні матеріали справи, не спростовують доводів відповідача щодо заліку зустрічних однорідних вимог у наведеній вище частині.

Отже, за відсутності підстав вважати перелічені заяви такими, що не відповідають вимогам ст.602 Цивільного кодексу України, слідує висновок про погашення грошового зобовязання відповідача перед позивачем з оплати послуг наданих останнім за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. за період жовтень 2014р. на суму 16261,20грн. у повному обсязі, за період листопад 2014р. на суму 16261,20 грн. у повному обсязі та за грудень 2014р. у загальній сумі 7856,25 грн.

Також, як свідчить платіжне доручення № від 29.01.2016р., відповідачем у рахунок оплати відшкодування витрат за спільне використання технологічних мереж згідно договору №14/300/2011 від 10.08.2012р. перераховано суму у розмірі 24665,95 грн.

Аналіз ч.1 ст.220, ч.3 ст.203 Господарського кодексу України, ч.1 ст.601 Цивільного кодексу України, які регулюють припинення зобов'язання зарахуванням, дає підстави визначити, що заяву про зарахування як односторонній правочин слід вважати зробленою і такою, що потягла відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони, в момент вручення однією стороною іншій відповідного письмового повідомлення, в момент отримання від підприємства зв'язку кореспонденції, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Відтак, виходячи з того, що відповідачем повністю оплачено борг за надані послуги у серпні 2014р. (платіжне доручення № 27.08.2015р.) та цей факт не заперечує позивач, погашення заборгованості за надані послуги за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. за період жовтень 2014р. у повному обсязі, за період листопад 2014р. у повному обсязі та за грудень 2014р. на суму 7 856,25 грн. шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, який відбувся на підставі заяви №51юр-1691/15 від 13.10.2015р. - 28.10.2015р. (визнана позивачем дата отримання цього письмового волевиявлення) та на підставі заяви №51юр-1883/15 від 30.11.2015р. - 22.12.2015р. (визнана позивачем дата отримання цього письмового волевиявлення), за рахунок сплачених грошових коштів відповідно до платіжного доручення № від 29.01.2016р. погашено борг за зобовязанням грудня 2014р. у залишковій частині 8 404,95 грн.

Виходячи зі змісту ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, оскільки доказів протилежного суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається, після порушення провадження по даній справі відповідачем погашено суму боргу у розмірі 65044,80грн., припинивши у такий спосіб існування предмету спору (з урахуванням заяви №юр16/13 від 16.03.2016р.) в частині стягнення заборгованості за надані послуги за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. за період листопад 2014р. та грудень 2014р.

Оскільки погашення основного боргу відбулося після звернення із розглядуваним позовом до суду, таке усунення існування предмету спору у звязку із його врегулюванням сторонами зумовлює припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, враховуючи, що на момент звернення позивача із розглядуваним позовом (29.07.2015р. дата відправлення означена на відбитку штампу на поштовому конверті, у якому надійшов позов до господарського суду) оплата вищенаведених сум не була здійснена, враховуючи підстави припинення провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.80 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Одночасно, прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача (заява №юр16/13 від 16.03.2016р. про зменшення позовних вимог з урахуванням заяви б/ б/д про зменшення позовних вимог, що представлена суду 15.10.2025р. (а.с. 97)) загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 20196,47 грн. (нарахування здійснено на суму боргу 48 783,60грн., що існував з 05.01.2015р. по 17.06.2015р. за період лютий травень 2015р.; на суму боргу 16 261,20 грн., яка існувала з 29.03.2015р. по 17.06.2015р. за період квітень-травень 2015р.);

3% річних 765,84 грн. (фактично нараховані на суму боргу 48783,60 грн. з 05.01.2015р. по 17.06.2015р. 164 дні; на суму боргу 16261,20 грн. з 29.03.2015р. по 17.06.2015р. 81 день).

Перевіривши розрахунок даних позовних вимог з врахуванням встановлених вище обставин, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про задоволення нарахованих позивачем 3% річних у повному обсязі, інфляційних витрат у межах заявлених позовних вимог, оскільки за розрахунком суду їх загальний розмір становить суму, більшу ніж заявлено до стягнення.

В частині посилань відповідача на п.8.3.1 договору про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. та наявність форс-мажорних обставин слід зазначити таке:

по-перше, п.8.3.2 наведеного договору встановлено, що сторона, для якої виконання зобовязання стало неможливим внаслідок дії обставин непереборної сили, має письмово повідомити іншу сторону про початок, тривалість та ймовірну дату припинення дії обставин непереборної сили. Проте, доказів виконання даного пункту правочину, в супереч приписам господарського процесуального законодавства України, не представлено;

по-друге, у сертифікаті №2125 (вих. №5929/05-4 від 10.12.2014р.) про форс мажорні обставини (обставини непереборної сили) мова, про неможливість виконання договірних зобовязань за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №14/300/2011 від 10.08.2012р. за тих, чи інших обставин, не йдеться.

Отже, це дає підстави стверджувати про те, що дія означеного документу не поширюється на спірні правовідносини, а отже останній не можна розцінювати, як підставу для відкладення терміну виконання зобовязання за договором №14/300/2011 від 10.08.2012р. або звільнення від відповідальності за невиконання/не належне виконання грошових зобовязань за наведеним правочином;

по-третє, законодавець не повязує застосування ст.625 Цивільного кодексу України із наявністю чи відсутністю вини боржника, тобто виходячи із суті 3% річних та інфляційних витрат, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання незалежно від того, виникла така неможливість за наявності його вини чи випадково, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника на весь розмір суми, належної до сплати кредиторові.

Зважаючи на викладене, відсутність вини у невиконанні зобовязань та наявність форс-мажорних обставин не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Твердження позивача та відповідача враховано судом частково, в іншій частині не прийнято з огляду на вищевикладене.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, п.1.1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод», м.Красноармійськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення 45 079,76 грн., у тому числі 24117,45 грн. суми основного боргу, 20196,47 грн. інфляційних витрат та 765,84 грн. 3% річних, задовольнити частково.

2. Припинити провадження по справі №905/1242/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод», м.Красноармійськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 24117,45грн.

3. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод», м.Красноармійськ Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, в частині стягнення 20196,47 грн. інфляційних витрат та 765,84 грн. 3% річних задовольнити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, 8, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войніч, 2, , р/р7828 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851) на користь Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул.Шмідта, б.3, , банківські реквізити не зазначено) 20962,31 грн., у тому числі 20196,47 грн. інфляційних витрат та 765,84 грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 1827,00 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. В судовому засіданні 21.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2016р.

Головуючий суддя О.В. Кротінова

Суддя О.О. Кучерява

Суддя А.М. Осадча